ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 січня 2026 року	Справа №160/24635/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:
27.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови, викладеної у листі за вих. №10849-7442/С-01/8-0400/25 від 05.03.2025 року, у перерахунку щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , шляхом виключення із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період простою (з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року), оголошеним АТ “ПІВДГЗК”, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року у зв`язку із простоєм, оголошеним АТ “ПІВДГЗК” у зв`язку введенням воєнного стану на території України, обчисливши середню заробітну плату (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) за розрахунковий період, який передував простою, оголошеному на підприємстві, а саме: з 01.04.2021 року по 31.03.2022 року, з виплатою заборгованості з врахуванням фактично сплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки простій та призупинення дії трудових договорів на структурних підрозділах Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату» було запроваджено внаслідок впливу невідворотної сили, спричиненої російською військовою агресією, то період простою та призупинення дії трудових договорів вказаного підприємства може бути визнаний поважною причиною при розрахунку середньої заробітної плати та повинен бути виключений з розрахункового періоду для визначення розміру страхових виплат. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 26.09.2025 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
18.09.2025 року на адресу через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позов, в якому він з позовними вимогами, викладеними в позовній заяві не погоджується та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. 03.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управлення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, для здійснення перерахунку щомісячної страхової виплати, з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період простою з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року, оголошеним на ПрАТ «Північний Гірничо-збагачувальний комбінат», у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні. Так, згідно виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії 18.07.2024 року серія 12ААА № 130072 позивачу встановлено 65% втрати працездатності внаслідок професійного захворювання. Відповідно до п. 12 акта розслідування професійного захворювання від 17.05.2024 року та запису № 15 у трудовій книжці позивача значиться, що позивач працював машиністом екскаватора ПрАТ «Північний Гірничо-збагачувальний комбінат» та 04.09.2023 року звільнено за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Таким чином для розрахунку щомісячних страхових виплат в наслідок професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності включено період з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року. Відділом призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області були призначені та нараховані страхові виплати а саме, одноразову допомогу та щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати потерпілого в розмірі 10875,18 грн, відповідно до статті 36 Закону України від 21.09.2022 року № 2620-IX “Про внесення змін до Закону України № 1105-XIV від 23.09.1999 року “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”. З вищевикладеного видно, що Головне управління в даному випадку діяло за принципом належного урядування, а саме: послідовно, своєчасно, прозоро, відповідально і виходячи з наданих йому законом повноважень не могло змінити ситуацію на користь позивача. Наявність у позивача легітимних очікувань також не відміняє закріпленого у статті 19 Конституції України обов`язку діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
08.10.2025 року на адресу суду від позивача надійшов письмовий відзив на позов, в якому він не погоджується із доводами відповідача, з огляду на наступне. Відповідач у відзиві зазначає, що, зокрема, пунктом 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок № 1266) зазначено, що місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду, та зазначає, що перелік поважних причин є вичерпним, така причина як простій відсутня в наведеному переліку, відповідно відсутні підстави для виключення часу простою з розрахункового періоду, за який позивачу обчислено середню заробітну плату для визначення страхових виплат. Позивач зазначає, що є загальновідомим той факт, що 24.02.2022 року в Україні відбулася безпрецедентна ситуація, початок повномасштабної військової агресії російської федерації проти України. Законодавець раніше не міг врахувати в Порядку № 1266 існування таких виключних обставин, як зупинення трудового договору у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Як вже було зазначено вище, АТ «ПІВДГЗК» у зв`язку із введенням воєнного стану на території України оголошено простій, який є для позивача вимушеним невиходом на роботу. Тобто, позивач не працював у період з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року не з власного бажання, а у зв`язку з оголошенням простою на підприємстві внаслідок впливу невідворотної сили спричиненої російською військовою агресією, що є поважною причиною, внаслідок якої місяці спірного розрахункового періоду вважаються такими, в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, та повинні бути виключені з розрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати. При цьому, нормативними актами не визначено обмеження щодо неможливості виключення певного періоду роботи застрахованої особи з розрахункового періоду, в якому вона не працювала з поважних причин, з підстав отримання застрахованою особою в цей період заробітної плати. Крім того, пунктом 3 Порядку №1266 чітко зазначено, що місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду. Натомість, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для розрахунку обчислення середньої заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати у зв`язку з професійним захворюванням, отриманим на АТ «ПІВДГЗК», взято розрахунковий період з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року, що суперечить вимогам чинного законодавства. Таким чином, розрахунок середньої заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати був визначений з урахуванням періоду простою на підприємстві, оголошеним у зв`язку із введенням воєнного стану на території України. Отже, період з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року має бути виключений з розрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати позивача. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.01.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 07.01.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує страхові виплати на підставі заяви на призначення страхових виплат від 06.08.2024 року №23476.
Працюючи на підприємстві AT “Південний гірничо - збагачувальний комбінат”, прозивач отримав професійне захворювання, за професією машиніст екскаватора, про що був складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Дата складання акту професійного захворювання форми П-4 17.05.2024 року. Згідно виписки з акта огляду МСЕК серія 12 ААА № 130072 від 18.07.2024 року, ОСОБА_1 встановлено 65 % втрати професійної працездатності з 24.06.2024 року по безстроково.
Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 17.05.2024 та виписки з акту огляду МСЕК від 18.07.2024 року серія 12ААА №130072, якою встановлено 65% втрати професійної працездатності позивачу призначено одноразову допомогу потерпілому в разі стійкої втрати професійної працездатності в розмірі 36400 грн. та щомісячну страхову виплату втраченої заробітної плати потерпілого в розмірі 10875,18 грн.
Так, розрахунок страхових виплат здійснено наступним чином.
Середньоденна заробітна плата (дохід) обчислюється шляхом ділення сумарної заробітної плати на кількість календарних днів (за винятком календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, у даному випадку тимчасова непрацездатність – 20 днів). Результат становить: 189624,65/345 = 549,64 х 30,44 – 16731,04 грн. Де 549,64 грн. – це середньоденна заробітна плата за один календарний день, 30,44 – це середньомісячна кількість календарних днів. 
Отже, середньомісячна заробітна плата становить 16731,04 грн. Щомісячна страхова виплата нарахована з 24.06.2024 року в розмірі 10875,18 грн. (16731,04 х 65%).
До розрахунку середньої заробітної плати за 12 календарних місяців взято наступну заробітну плату:
вересень 2022 року (фактично відпрацьованих 30 день) 17844,51 грн;
жовтень 2022 року (фактично відпрацьованих 31 день) 10321,30 грн;
листопад 2022 року (фактично відпрацьованих 30 днів) 20864,17 грн;
грудень 2022 року (фактично відпрацьованих 23 день, 8 – тимчасова непрацездатність) 14341,89 грн;
січень 2023 року (фактично відпрацьованих 31 день) 28743,02 грн;
лютий 2023 року (фактично відпрацьованих 28 днів) 31152,01 грн;
березень 2023 року (фактично відпрацьованих 19 днів, 12 – тимчасова непрацездатність) 5538,40 грн;
квітень 2023 року (фактично відпрацьованих 30 днів) 9230,67 грн,
травень 2023 року (фактично відпрацьованих 31 день) 9230,67 грн,
червень 2023 року (фактично відпрацьованих 30 днів) 16333,57 грн,
липень 2023 року (фактично відпрацьованих 31 день) 16793,77 грн;
серпень 2023 року (фактично відпрацьованих 31 день) 9230,67 грн.
Усього: фактично відпрацьованих 345 днів, 189624,65 грн.
В свою чергу, згідно записів трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 від 02.12.1985 року, що позивач працював машиністом екскаватора АТ «ПІВДГЗК» та 04.09.2023 року звільнено за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію.
Наказом № 242п від 30.08.2022 року Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату» у зв`язку зі збройною агресією російської федерації на території України та веденням бойових дій на території України, керуючись ст.113 КЗпП України та відповідно до рішення Правління Товариства від 30.08.2022 року №30/08/2022 року оголошено простій не з вини працівників у наступних структурних підрозділах Товариства: РУ, УДТК, РЗФ-1, РЗФ-2, УЗТ, ЦМП, ТСЦ, РБЦ, ЦЛ КВП та М, АТЦ, УТК, ЦШС, РВЛ, УРТУ, СПЕЛ, Управління Товариства, УІТ та ТКС, ЦПВ та СГ, УБ, УТ та ГХ, ФОК. Строк: з 01.09.2022 року по 30.09.2022 року.
Також простій у період з 01.10.2022 року по 31.08.2023 року оголошувався наказами Акціонерного товариства «Південного гірничо-збагачувального комбінату» від 30.09.2022 року №264п, від 31.10.2022 року №289п, від 30.11.2022 року №311п, від 26.12.2022 року №343п, від 30.01.2023 року №19п, від 27.02.2023 року №40п, від 31.03.2023 року №68п, від 24.04.2023 року №102п, від 31.05.2023 року №135п, від 26.06.2023 року №164п, від 24.07.2023 року №194п,
Тобто, з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року на підприємстві, де працював позивач було оголошено простій у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
03.10.2024 року представник позивача звернулася до Головного управлення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із адвокатським запитом щодо здійснення перерахунку щомісячної страхової виплати, з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період простою з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року, оголошеним на ПрАТ «Північний Гірничо-збагачувальний комбінат», у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.
Однак, листом Головного управлення Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 04.11.2024 року №0400-010318-8/219537 наведено розрахунок середньомісячної заробітної плати та щомісячної страхової виплати та відмовлено у задоволенні заяви про перерахунок щомісячної страхової виплати, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період простою з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року, оголошеним на ПрАТ «Північний Гірничо-збагачувальний комбінат», у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячної страхової виплати шляхом виключення із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період простою (з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року), оголошеним АТ “ПІВДГЗК”, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV).
Відповідно до частини 1статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.
Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.
Страхові випадки:
- за соціальним страхуванням від нещасних випадків - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;
- за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг;
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 35 Закону № 1105-XIV страхуванню від нещасного випадку підлягають: 1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту); 2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах; 3) особи, які утримуються у виправних закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.
Згідно з частиною 1 статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Відповідно до частини 7 статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.
Частиною 1 статті 42 Закону № 1105-XIV встановлено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.
За приписами частини 9 статті 42 Закону № 1105-XIV середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) визначає простій як призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (стаття 34 КЗпП України). Тобто, законодавець вкладає в цю категорію дві складові: 1) причина, яка може бути різноманітною (вичерпний перелік законодавством не встановлений); 2) наслідок у вигляді зупинення роботи.
Статтею 113 КЗпП України, яка регулює порядок оплати під час простою, передбачено два види простою: - з вини працівника (причиною в такому випадку можуть бути порушення трудової дисципліни, техніки безпеки, навмисне пошкодження виробничого обладнання тощо); - не з вини працівника (причинами можуть бути стихійне лихо, техногенна катастрофа, карантин, військові дії тощо).
Якщо простій виник не з вини працівника, то час простою працівникам оплачується відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який діє на день розгляду справи.
Закон України від 15.03.2022 року № 2136-IX Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану (далі Закон № 2136-IX).
Відповідно до приписів статті 13 Закону № 2136-ІХ Призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором.
Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи.
Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.
Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади.
Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору.
Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні).
У разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.
Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією.
Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку.
Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (далі - Порядок № 1266).
Відповідно до п. 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.
Згідно з пунктом 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.
Пунктом 14 Порядку №1266 встановлено, що у разі коли на дату встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня втрати застрахованою особою професійної працездатності або коли з дня смерті потерпілого до настання права на страхові виплати минуло більше року з дня настання страхового випадку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру заробітної плати застрахованої особи перед настанням нещасного випадку на виробництві або перед звільненням з роботи (переходом на іншу роботу), з якою пов`язане професійне захворювання, з урахуванням її коригування, що проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, за формулою:
З = З(н) х С : М,
де З - середньомісячна заробітна плата застрахованої особи, у гривнях;
З(н) - середньомісячна заробітна плата найманих працівників, зайнятих в економіці України, за календарний рік, що передує року, з якого призначається страхова виплата;
С - сума коефіцієнтів заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць розрахункового періоду (К1 + К2 + К3 + ...);
К - коефіцієнт заробітної плати застрахованої особи за кожний місяць у розрахунковому періоді, який визначається за формулою:
К = З(в) : З(с),
де З(в) - заробітна плата застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;
З(с) - середньомісячна заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати;
М - кількість календарних місяців у розрахунковому періоді.
У разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з:
поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців;
причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.
Пунктом 16 Порядку №1266 встановлено, що якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.
За приписами пункту 31 Порядку № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як зазначено вище, пунктом 3 Порядку № 1266 передбачено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування, на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, зокрема, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Таким чином, суми виплат, які отримувала застрахована особа, з яких були фактично нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення страхових виплат. При цьому, при наявності поважних причин (призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України) коли особа не працювала, зазначений період має бути виключений із розрахункового періоду.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у спірний період з 01.09.2022 по 31.08.2023 року фактично не працював на підприємстві у зв`язку із введенням в Акціонерному товаристві «Південного гірничо-збагачувального комбінату» простою, який оплачувався відповідно до ч. 1 ст. 113 КЗпП України з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу), та призупинення з 01.09.2022 року дії трудових договорів, що підтверджується наявними в матеріалах справи наказами зазначеного підприємства.
Водночас, відповідачем, до розрахунку середньої заробітної плати за 12 календарних місяців було взято наступну заробітну плату позивача: вересень 2022 року-серпень 2023 року.
Отже, періоди з 01.09.2022 по 31.08.2023 року не були виключені відповідачем при розрахунку щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 .
Оскільки простій на підприємстві Акціонерне товариство «Південного гірничо-збагачувального комбінату» та призупинення дії трудових договорів було запроваджено внаслідок впливу невідворотної сили, спричиненої збройною агресією Російською Федерацією проти України, суд дійшов висновку, що період простою вказаного підприємства та призупинення дії трудового договору з 01.09.2022 по 31.08.2023 року має бути визнаний поважною причиною при розрахунку середньої заробітної плати та повинен бути виключений з розрахункового періоду.
Враховуючи викладене, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови, викладеної у листі за вих. №10849-7442/С-01/8-0400/25 від 05.03.2025 року, у перерахунку щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , шляхом виключення із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період простою (з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року), оголошеним АТ “ПІВДГЗК”, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні є протиправними.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача обчислити середню заробітну плату (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) за розрахунковий період, який передував простою, оголошеному на підприємстві, а саме: з 01.04.2021 року по 31.03.2022 року, суд зазначає наступне.
В матеріалах даної справи наявні копії наказів «Про простій працівників структурних підрозділів АТ «ПІВДГЗК» за період з 01.04.2022 року по серпень 2023 року (включно), окрім наказу за червень 2022 року.
Отже, докази, що позивач не працював на підприємстві у червні 2022 року у зв`язку із простоєм позивачем не надані та в матеріалах даної справи відсутні.
Таким чином, суд вважає, що відповідач має обчислити середню заробітну плату (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) за розрахунковий період, який передував простою, оголошеному на підприємстві, а саме: з 01.05.2021 року по 31.03.2022 року та червень 2022 року (12 місяців).
Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 1211,20 грн.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 968,96 грн. 
Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови, викладеної у листі за вих. №10849-7442/С-01/8-0400/25 від 05.03.2025 року, у перерахунку щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 , шляхом виключення із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період простою (з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року), оголошеним АТ “ПІВДГЗК”, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні;
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період з 01.09.2022 року по 31.08.2023 року у зв`язку із простоєм, оголошеним АТ “ПІВДГЗК” у зв`язку введенням воєнного стану на території України, обчисливши середню заробітну плату (доходу, грошового забезпечення) для визначення розміру страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячної страхової виплати) за розрахунковий період, який передував простою, оголошеному на підприємстві, з 01.05.2021 року по 31.03.2022 року та червень 2022 року (12 місяців), з виплатою заборгованості з врахуванням фактично сплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна