Справа № 420/38008/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київської районної адміністрації Одеської міської ради (вул. Академіка Корольова, 9, м. Одеса. 65114) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, –

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради (далі Київська РА) , в якому позивач просить суд: 
визнати протиправною бездіяльність відповідача в частині не укладення листа-рішення щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, яким підтверджується відповідність намірів щодо місця розташування елемента вуличної торгівлі площею 4 кв. метри ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;
зобов`язати Київську РА виконати приписи передбачені рішенням ОМР від 09.10.2013 №3961-VI «Про затвердження Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі у АДРЕСА_2 » (далі Правила №3961-VI) розділом 13, пунктом 13.7, а саме письмово листом – рішенням проінформувати заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, яким підтверджується відповідність рішенням проінформувати Заявника щодо можливості намірів щодо місця розташування елемента вуличної торгівлі площею 4 кв. метри ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є фізичною особою-підприємцем та з моменту державної реєстрації по теперішній час займається господарською діяльністю, переважно роздрібною реалізацією товарів споживчого призначення з широким асортиментом в межах тимчасових споруд на території м. Одеса на підставі відповідних дозвільних документів та укладених договорів, як того вимагають приписи Правил №3961-VI, про що відповідно звітує контролюючим органам та веде податковий і бухгалтерський облік.
Жодного зауваження, скарги за весь період здійснення ним господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , не отримував, порушень благоустрою не допускав. За період з 2023 року до 2025 рік, у вказаному місті здійснення ним господарської діяльності, ані Київською РА, ані будь-якою установою міста не проводилось жодного ремонту, благоустрою. Тротуар, пішохідна частина не змінювались, ані вширш, ані вменш.
В 2025 році, підготувавши всі необхідні документи для отримання дозволу, ним більш ніж п`ять разів подано звернення до Київської РА з пропозицією розміщення ЕВТ в межах адреси: АДРЕСА_2 . 
За вказаними заявами отримані відмови-відповіді про неможливість розміщення ЕВТ за вказаною адресою. Зміст відповідей Київської РА є повністю однаковий. У відповідях відсутнє уточнення пункту Правил, за яким відмовляється у розміщенні ЕВТ. Позивач посилається на те, що з 2023 року йому надавались дозвільні документи для отримання договору на право тимчасового користування місцем для розташування ЕВТ саме в цьому місці.
На думку позивача за приписами Правил у відповідача не має правових підстав для ухилення від укладання листа-рішення щодо можливості розміщення ЕВТ, так само, у відповідача не має повноважень для відмови в укладенні листа-рішення щодо можливості розміщення ЕВТ, а отже, відповідач зобов`язаний укласти письмово - листом-рішенням та проінформувати Заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці за відповідним зверненням позивача п. 13.7 Правил.
Фактично, відповідач своєю бездіяльністю та такою протиправною відповіддю втручається в його підприємницьку діяльність та виключає право отримувати дохід, що загалом призводить до збігу строків минулих договорів на право користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі та фактично унеможливлює укладення (продовження) Договору для розміщення ЕВТ. 
Позивач просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 12.11.2025 адміністративний позов було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, зокрема щодо викладення змісту позовних вимог та оскарження рішень відповідача. Позивач подав до суду заяву, що не змінює своїх позовних вимог. 
Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд.
Ухвалою суду від 19.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Ухвалою суду від 19.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувані докази по справі. 
Отже предметом розгляду у цій справі є протиправна бездіяльність відповідача в частині не укладення листа-рішення щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, яким підтверджується відповідність намірів щодо місця розташування ЕВТ площею 4 кв. метри ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати Київську РА виконати приписи передбачені Правилами №3961-VI розділом 13, пунктом 13.7, а саме письмово листом – рішенням проінформувати заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, яким підтверджується відповідність рішенням проінформувати Заявника щодо можливості намірів щодо місця розташування елемента вуличної торгівлі площею 4 кв. метри ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Представник відповідача подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки підставами для відмови відповідною районною адміністрацією Одеської міської ради у видачі відповідного рішення про відмову у розміщенні ЕВТ можуть бути не лише подача неповного пакету документів та виявлення в поданих документах недостовірної інформації, а й інші суттєві обставини, зокрема локального характеру, що впливають на вирішення питання розміщення елементу торгівлі узгоджуються з загальними принципами та цілями благоустрою населених пунктів.
Відмовляючи ФОП ОСОБА_1 у можливості розміщення елементу вуличної торгівлі лотку, за адресою: АДРЕСА_2 кожного разу виходила з невідповідності намірів щодо місця розташування заявленого елемента торгівлі за вказаною адресою положенням пункту 13.6 Правил щодо достовірності інформації у поданих документах, вимогам Правил благоустрою території міста Одеса, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року №1631-VI, а також вимогам Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони. 
Представник вказує, що за результатами вивчення спеціалістами РА графічних матеріалів та фотофіксації, наданих ФОП ОСОБА_1 до вищевказаних заяв, було неможливо встановити, як того вимагають Правила, в який саме спосіб планується розміщення ЕВТ, його тип та розміри, місце розташування з прив`язкою до місцевості, оскільки така інформація у поданих позивачем до Райадміністрації документах була відсутня, що знайшло своє відображення у текстах наданих позивачу відмов.
Крім того, спеціалістами РА виконано моніторинг території за вказаною адресою та встановлено, що ФОП ОСОБА_1 самовільно розмістив елемент вуличної торгівлі одноповерхова споруда, що за своїми характеристиками відрізняється від заявленого ним до розміщення ЕВТ лоток, на території зеленої зони та здійснює підприємницьку діяльність, а саме продаж кавових напоїв, за відсутності дозвільної документації, що є порушенням вимог Правил та Правил благоустрою.
Додатково до обґрунтування підстав для відмов, що оскаржуються, відповідач зазначає, що інфраструктура даного мікрорайону, зокрема по АДРЕСА_3 , достатньо насичена об`єктами торгівлі, а тому потреби в розміщенні додаткових елементів вуличної торгівлі мешканці Київського району міста Одеси не відчувають, тим більш під час дії режиму воєнного стану.
Представник відповідача у відзиві стверджує, що РА як виконавчий орган ОМР, при розгляді заяв про узгодження розміщення ЕВТ наділена дискреційними повноваженнями, і жодним законодавчим актом чи нормативно-правовим актом ОМР не передбачено безумовного обов`язку РА у видачі тільки позитивних листів-рішень. Суд не може підміняти державний орган. Проте позивач у своєму вільному тлумаченні приписів Правил дійшов помилкових висновків щодо обов`язку РА видавати лише позитивні листи-рішення.
Позивач звертає увагу на те, що ним направлені відповіді на всі заяви позивача, а отже відсутні ознаки протиправної бездіяльності у вигляді не укладення листа-рішення щодо можливого розміщення елементу торгівлі на запропонованому місці.
Представник вважає, що позивач не виконав вимоги ст.ст.160,161 КАС України, так як зазначив, що він не звертався з позовом до цього самого відповідача з тим самим предметом та с тих самих підстав, оскільки в провадженні суду є справи №420/26044/25 та 420/36316/25. 
Позивач подав відповідь на відзив, в якому він підтримав позовні вимоги та зазначив, що у відзиві відповідач наводить неповну, а також неправдиву інформацію. Зокрема, відповідач не вказує, що ним за вказаною адресою на підставі дозвільних документів вже більш ніж два роки з 2023 до 2025 р саме в цьому місці, в цих розмірах, саме цим ЕВТ здійснюється підприємницька діяльність. 
Представник відповідача у відзиві вказує, що ФОП ОСОБА_2 самовільно розмістив ЕВТ – одноповерхову споруду, що за своїми характеристиками відрізняється від заявленої ним до розміщення ЕВТ – лоток. Проте раніше йому був наданий дозвіл саме на розміщення такого ЕВТ.
У відзиві відповідач посилається на насиченість об`єктів торгівлі по вул. Ак. Корольова, проте це не відповідає дійсності та відсутні докази цих тверджень. Позивач вказує, що за вказаною адресою в пів кілометру жодного ЕВТ не існує. Отже відповідач вводить суд в обману.
Також позивач просив звернути увагу на те, що подані ним інші позови до суду стосуються різних місць розташування ЕВТ, тобто не є тотожними.
Справа розглянута в письмовому провадженні.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 30.03.2004 року та здійснює такі види діяльності за КВЕД: 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н. в. і. у. (основний); 58.14 Видання журналів і періодичних видань; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.62 Роздрібна торгівля газетами та канцелярськими товарами в спеціалізованих магазинах; 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у.
З 29.11.2023 року за адресою м. Одеса, вул. Корольова, 90, позивачем здійснювалась підприємницька діяльність з ЕВТ на підставі укладених договорів з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, за № УТ-527/23 від 04.12.2023 року, № УТ-448/24 від 25.11.2024 року. 
Позивачем неодноразово подано до Київської РА заяви (від 16.08.2025 №Ф1-200255-ю/о, від 02.09.2025 №Ф1-217428-ю/о, від 30.09.2025 №Ф1-244709-ю/о, від 07.10.2025 №Ф1-251161-ю/о, від 28.10.2025 №Ф1-271881-ю/о) про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі (ЕВТ) за адресою: м. Одеса, вул. Корольова, 90 (назва адміністративної послуги: Узгодження розміщення елементів вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарків) (Київська районна адміністрація ОМР).
За результатом розгляду вказаних заяв відповідачем складено листи (від 28.08.2025 №477/01-35, від 15.09.2025 №504/01-35, від 13.10.2025 №535/01-35, від 16.10.2025 №544/01-35, від 30.10.2025 №616/01-35, від 05.11.2025 №646/01-35, в яких зазначено про відмову у наданні заявленої адміністративної послуги. Вказані рішення, які є актами індивідуальної дії, позивачем не оскаржені. 
У позові позивач вказує, що на заяву від 05.11.2025 року він відповідь не отримав.
Проте відповідач разом з відзивом надав копію листа - рішення про відмову у розміщенні ЕВТ від 14.11.2025 року №688/01-35.
У вказаному листі відповідач наводить зміст п.13.5 Правил №3961-VI та вказує, що в наданих документах виявлені недостовірні дані, а саме - згідно наданої фотофіксації незрозуміло в який спосіб планується розміщення ЕВТ, у зв`язку з чим необхідно надати фотофіксацію самого елемента торгівлі, його розміри та візуалізацію стосовно його розміщення з прив`язкою до місцевості.
Також вказано, що у відповідності до п.6.4.8 Правил благоустрою території м. Одеси, затверджених рішенням ОМР від 23.12.2011 року, лотки, столи, ємкості з напоями та інші пересувні елементи вуличної торгівлі розміщуються лише на тротуарах за межею пішохідної частини. Згідно з п.4.13 на територіях розташування зелених насаджень забороняється використовувати мали архітектурні форми и тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності не за призначенням.
Крім того, в листі зазначено, що згідно з п.6.4.10 Правил благоустрою забороняється самовільно проводити торгівельну діяльність з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків у не у відведених для цього місцях та без наявності відповідного дозволу, виданого у встановленому порядку.
Також в листі-рішенні наведений зміст пунктів 20 та 27 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 року №198, елементи вуличної торгівлі розміщуються за межею тротуару, пішохідних доріжок, проїзної частини, алей на відстані не менш ніж 1 метр, але не ближче ніж 5 метрів до проїзної частини доріг і вулиць.
Позивач зазначав, що ним не отримана відповідь від 14.11.2025 року №688/01-35 на заяву від 05.11.2025 року, що є бездіяльністю відповідача, проте судом встановлено, що така відповідь йому надана у вигляді листа-рішення про відмову у видачі листа-рішення для розташування ЕВТ за адресою м. Одеса, вул. Корольова, 90.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вказані положення КАС України суд вважає за необхідне вийти за межи позовних вимог та надати оцінку правомірності листа-рішення від 14.11.2025 року №688/01-35, яким позивачу відмолено у видачі листа-рішення для розташування ЕВТ за адресою м. Одеса, вул. Корольова, 90, оскільки позивач вважає, що відповідач йому перешкоджає здійсненню господарської діяльності.
Статтею 42 Конституції України визначено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. 
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За ст.ст.140,144 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Питання організації управління районами в містах належить до компетенції міських рад. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. 
Відповідно до п.п.1 п. “а” ст.30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.
Згідно з пп.7 п. “а” ст. 30 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні і (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Відповідно до статті 25 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань”, з метою підвищення ефективності діяльності виконавчих органів Одеської міської ради, Одеська міська рада рішенням Одеської міської ради № 1328-VII від 07.12.2016р. “Про затвердження положень про районні адміністрації Одеської міської ради” затвердила положення про районні адміністрації Одеської міської ради, зокрема, Київської районної адміністрації Одеської міської ради.
Так, Київська районна адміністрація Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створюється нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Київського району міста Одеси згідно із Законом України “Про місцеве самоврядування в Україні”.
Питання розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі на території міста Одеси врегульовано Правилами №3961-VI, розробленими на підставі Закону України “Про місцеве самоврядування в України”, ст.28 Закону України “Про регулювання містобудівної діяльності”, Закону України “Про благоустрій населених пунктів”.
Відповідно до п.1.2 Правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі.
Пунктом 1.3 визначені завдання та мета вказаних Правил:
- запровадження єдиних процедур при розміщенні тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності та елементів торгівлі;
- створення сприятливих умов для здійснення господарської діяльності у сфері розміщення тимчасових споруд та елементів торгівлі в комерційних цілях;
- упорядкування елементів міського середовища задля подолання проблем безсистемного, хаотичного розміщення та перенасиченості міського простору тимчасовими спорудами та елементами торгівлі;
- створення передумов для можливості скерованого, прогнозованого розвитку міста за допомогою єдиної електронної бази даних тимчасових споруд в м. Одесі;
- забезпечення сприятливих умов для жителів міста щодо задоволення дрібних соціально-побутових потреб шляхом користування послугами, які надаються власниками (користувачами) тимчасових споруд та елементів торгівлі, що спрямовано на підвищення якості проживання, відпочинку та оздоровлення населення;
- планування потреб міста;
- застосування механізмів впливу на розвиток об`єктів інфраструктури міста.
Відповідно до п.1.4 у зазначених Правилах, терміни вживаються у такому значенні:
елементи вуличної торгівлі (ЕВТ) - це окремо розташовані торгівельні автомати, лотки, ємності, торговельне обладнання, низькотемпературні прилавки, інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, платіжні термінали, паркомати, споруди соціально-культурного чи іншого призначення, що не відносяться до ТС, відкриті (літні) майданчики, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри;
тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (ТС) – одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту;
уповноважений орган – управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, виконавчий орган Одеської міської ради, визначений Одеською міською радою для регулювання діяльності з дотримання фізичними та юридичними особами Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у місті Одесі;
договір на право тимчасового користування місцями для розташування елементів вуличної торгівлі - двосторонній договір, укладений між власником (користувачем) елементу торгівлі та Уповноваженим органом, що визначає їх взаємні права та обов`язки щодо користування місцями для розміщення елементів торгівлі, які перебувають у комунальній власності;
заявник (замовник) - суб`єкт господарювання, який має намір розмістити або привести існуючу ТС, елемент торгівлі у відповідність до цих Правил; 
лист-рішення - це письмове повідомлення яке надається особі, яка подала заяву на розміщення елементу торгівлі, відповідною за територіальною ознакою місця розміщення елементу торгівлі районною адміністрацією Одеські міської ради. 
Порядок розміщення ЕВТ та повноваження відповідача при розгляді питань узгодження місць розміщення елементів вуличної торгівлі на території району регулюється розділом 13 Правил. Також вказаними Правилами регламентовані вимоги до ТС та порядок їх розміщення.
Пунктом 13.1 Правил визначено, що встановлення та розміщення елементів торгівлі здійснюється на підставі позитивної відповіді у вигляді листа - рішення та договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі, який укладається з Уповноваженим органом. 
13.4 Договір на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі укладається між Уповноваженим органом та Заявником (додаток 3). 
13.5 Заявник, який має намір встановити елемент торгівлі, звертається до відповідної районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про можливість розміщення елемента торгівлі до якої додається фотофіксація місця розташування з привязкою до місцевості та інформація про тип, розміри та спосіб розміщення елемента торгівлі, а також реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація та таке інше). У разі надання заяви фізичною особою – підприємцем, або юридичною особою додатково надається витяг або виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців
Згідно п.13.6 Правил підставами для відмови у розміщенні елементу торгівлі є:
- подача неповного пакету документів, зазначених в п.13.5. цих Правил;
- в поданих документах виявлено недостовірну інформацію. 
Зазначені підстави не є вичерпними.
Пунктом 13.7 Правил зазначено, що відповідність намірів щодо місця розташування елемента торгівлі положенням діючого законодавства, державним стандартам та актам органів місцевого самоврядування м. Одеси визначає відповідна районна адміністрація Одеської міської ради, яка протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви та доданих до неї документів зобов`язана письмово листом - рішенням проінформувати Заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, або надати мотивовану відмову щодо реалізації намірів розміщення елемента торгівлі та повернути всі подані ним документи.
Позивачу на його заяву від 05.11.2025 року відповідач надав лист-рішення від 14.11.2025 року №688/01-35 про відмову у розміщенні ЕВТ.
Дослідивши вказаний лист-рішення від 14.11.2025 року №688/01-35 суд дійшов висновку, що вказаний акт індивідуальної дії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості. Проте саме невідповідність акту індивідуальної дії вимогам обґрунтованості та вмотивованості призводить до його протиправності. Верховний Суд неодноразово вказував у своїх рішеннях, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини закон має відповідати якісним вимогам, насамперед вимогам «доступності», «передбачуваності» та «зрозумілості»; громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку; норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку; громадянин повинен мати можливість передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія.
Відповідач у листі-рішенні від 14.11.2025 року №688/01-35 як на підставу його прийняття виявлення недостовірних даних в наданих позивачем документах разом із заявою.
При цьому у якості недостовірності даних зазначає, що згідно наданої фотофіксації незрозуміло в який спосіб планується розміщення ЕВТ, у зв`язку з чим необхідно надати фотофіксацію самого елемента торгівлі, його розміри та візуалізацію стосовно його розміщення з прив`язкою до місцевості.
Отже вказана підстава не свідчить про надання недостовірних даних. Може свідчити лише про ненадання повних даних.
Надалі у вказаному листі-рішенні Київська РА пункти 6.4.8,4.13,6.4.10 Правил благоустрою, проте в рішенні відсутні яким чином вказані вимоги стосуються заяви позивача, відсутні будь-які обґрунтування того, що заява позивача з поданими документами не відповідає вказаним правилам, зокрема щодо розташування ЕВТ не за межею пішохідної частини. Пункт 4.13 стосується заборони малих архітектурних форм та ТС (не ЕВТ) не за призначенням на території зелених насаджень, проте не вказано яким чином це стосується заяви позивача на розміщення ЕВТ на вул. Корольова, 90 та використання її за призначенням. Не вказано чи є ця адреса територією зелених насаджень з відповідними доказами.
Також наведений лише зміст пунктів 20 та 27 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою КМУ від 30.03.1994 року №198, щодо вимог розміщення ЕВТ, проте не наведено в чому полягає не дотримання цих норм щодо розміщення ЕВТ позивачем за адресою АДРЕСА_2 .
Неправомірним суд вважає посилання в листі-рішення на п.6.4.10 Правил благоустрою щодо заборони самовільно проводити торгівельну діяльність з лотків, автомобілів, причепів, столиків, візків у не у відведених для цього місцях та без наявності відповідного дозволу, виданого у встановленому порядку.
Позивач, на думку суду, тому і звертається до відповідача, щоб не допустити самовільне проведення торгівельної діяльності.
Також неправомірним є посилання в листі-рішенні на те, що при моніторингу території за вказаною адресою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 самовільно розмістив елемент вуличної торгівлі – «одноповерхова споруда», що за своїми характеристиками відрізняється від заявленого ним до розміщення ЕВТ – «лоток», та здійснює підприємницьку діяльність, а саме продаж кавових напоїв, за відсутності дозвільної документації, що є порушенням вимог Правил та Правил благоустрою. Оскільки вказані обставини можуть бути підставою для заходів реагування щодо порушення здійснення підприємницької діяльності, дозвіл на якій отриманий, проте порушується. Однак у листі-рішенні не вказано на підставі якої правової норми вказані обставини можуть бути підставою для відмови у наданні листа – рішення щодо можливості розміщення ЕВТ.
Отже суд вважає, що лист-рішення від 14.11.2025 року №688/01-35 є протиправним, невмотивованим, а тому підлягає скасуванню.
При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиві, що позивач не виконав вимоги ст.ст.160,161 КАС України, так як зазначив, що він не звертався з позовом до цього самого відповідача з тим самим предметом та с тих самих підстав, оскільки в провадженні суду є справи №420/26044/25 та 420/36316/25. За відомостями автоматизованої системи діловодства суду вказані справи стосуються іншого предмету. Отже позивачем виконані вимоги ст.ст.160,161 КАС України.
Вважаючи лист-рішення від 14.11.2025 року №688/01-35 протиправним, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню, суд у той же час, визначаючи спосіб захисту прав позивача, враховує, що закріплені наведеними Правилами №3961-VI за Київською РА повноваження у вирішенні питань розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі відносяться до дискреційних повноважень цього органу місцевого самоврядування.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.
Згідно з ч.4 ст.245 КАС України у разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з метою належного та ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та задовольнити частково позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування листа-рішення від 14.11.2025 року №688/01-35 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.11.2025 року №Ф1-280498-ю/о з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 241-246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Київської районної адміністрації Одеської міської ради (вул. Академіка Корольова, 9, м. Одеса, 65114, ЄДРПОУ 26303241) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати лист-рішення від 14.11.2025 року №688/01-35 Київської районної адміністрації Одеської міської ради про відмову ОСОБА_1 у розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресою АДРЕСА_2 . 
Зобов`язати Київську районну адміністрацію Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2025 року №Ф1-280498-ю/о про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі за адресою АДРЕСА_2 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Київської районної адміністрації Одеської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2500,00 грн. 
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України. 
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва