ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року	Львів	Справа № 500/5123/25 пров. № А/857/43714/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Ніколіна В.В.,
суддів – Гінди О.М., Заверухи О.Б., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року (суддя – Мандзій О.П., м. Тернопіль) у справі № 500/5123/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року, ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач), в якій просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не нарахування та невиплати з 15.03.2025 основної (державної) пенсії, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-p(11)/2021, у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону України «Про внесення змін i доповнень до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-BP; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок основної (державної) пенсії за період з 15.03.2025, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (1)/2021, відповідно до ст.54 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін i доповнень до Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 230/96-BP, у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та виплачувати основну (державну) пенсію у розмірі не менше б-ти мінімальних пенсій за віком.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування обставин справи, суд не дослідив порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідач здійснив лише перерахунок пенсії за період з 01.08.2024 по 31.07.2025, а виплату позивачу основної (додаткової) пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком не здійснено.При цьому, у серпні 2025 року і надалі відповідач проводить часткову доплату на виконання рішення суду за попередній період. 
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного з аварією на Чорнобильській АЕС, перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-ХІІ).
У зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 07.04.2021 №1-р(II)/2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком згідно положень ст.54 Закону №796-ХІІ, однак йому було відмовлено.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.03.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025, у справі №500/329/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 основної (державної) пенсії, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-p(11)/2021, у відповідності до статті 54 Закону №796-XII в редакції Закону № 230/96-BP. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок основної (державної) пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2024, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р (1)/2021, відповідно до ст.54 Закону №796-XII, у редакції Закону № 230/96-BP, у розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено. 
Відповідно до довідки про доходи, виданій Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 , розмір пенсії позивача в березні 2025 року становить 6248,51 грн, в квітні 2025 року – 6248,51 грн, в травні 2025 року – 6248,51 грн, в червні 2025 року – 6248,51 грн, в липні 2025 року – 6248,51 грн, в серпні 2025 року – 14336,82 грн.
За результати розгляду звернення, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 08.08.2025 №1900-0202-8/37394 повідомлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №500/329/25, позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.08.2024 у розмірі шести мінімальних пенсій за віком. На даний час пенсійна виплата становить 14336,82 грн. В результаті виконання рішення суду нараховано доплату в сумі 101447,67 грн. Згідно з ч.1 та 2 ст.23 Бюджетного кодексу України будь - які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний Бюджет України. Відповідно до п.20 та 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ). На сьогоднішній день здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які набрали законної сили по 19.11.2020. Таким чином, виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена після виділення коштів на ці витрати.
Вважаючи такі дії суб`єкта владних повноважень протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Право позивача на виплату основної пенсії відповідно до ст.54 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР, у розмірі шести мінімальних пенсій за віком встановлено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №500/329/25, яке набрало законної сили.
Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На виконання цього рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Тернопільській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01.08.2024 у розмірі шести мінімальних пенсій за віком.
З матеріалів справи видно, що рішення суду виконується відповідно до покладених судом зобов`язань. На даний час пенсійна виплата ОСОБА_1 становить 14336,82 грн. До проведення вказаного перерахунку в серпні 2025 року розмір пенсії позивача становив 6248,51 грн.
Відповідачем в результаті виконання зазначеного рішення суду нараховано доплату за період з 01.08.2024 по 31.07.2025 в сумі 101447,67 грн.
Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний Бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Відповідно до пункту 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.09.2009 за №897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 09.12.2021 №35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування пенсійних програм. 
Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справ). 
Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстав для проведення перерахунку пенсії на даний час немає. 
За правилами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.1, 2 ст.55 Конституції України, ст.2, 5 КАС України.
Відповідно до висновку, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі № 800/301/16, гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.
Аналогічний висновок, сформований також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 802/2474/17-а.
Враховуючи встановлені судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги є не обгрунтованими та не підлягають до задоволення.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 500/5123/25 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха