К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року місто Київ

справа № 758/7496/22
апеляційне провадження № 22-ц/824/3241/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ковбасюк О.О., у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 ,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, в якій із урахуванням заяви про уточнення вимог, просив суд:
1) визнати протиправним рішення державного виконавця (начальника відділу) Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бориса Біляєва від 02.10.2024 щодо відмови у зарахуванні в якості аліментів грошові кошти у загальні сумі 143 510 грн. 93 коп., сплачені боржником у період з 02.09.2022 по 04.09.2023;
2) зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ольгу Федоренко врахувати у виконавчому провадженні НОМЕР_1 сплачені грошові кошти в якості аліментів, які були перераховані ОСОБА_2 (боржником) на банківські реквізити ОСОБА_1 (стягувача) у розмірі 143 510 грн. 93 коп., перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023.
Скарга мотивована тим, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №758/7496/22, виданого 03.08.2023 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2022 і до досягненням кожною дитиною повноліття. 
Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість по аліментах станом на 04.09.2023 становила 442 880,07 грн. 
04.09.2023 державним виконавцем боржника внесено до Реєстру боржників та винесено постанови про арешт його коштів та майна. 
Крім того, 04.09.2023 державним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до ТОВ «Авіакомпанія Скайап».
10.10.2023 на депозитний рахунок відділу від ТОВ «Авіакомпанія Скайап» надійшли кошти в сумі 79 479,24 грн, які 13.10.2023 були перераховані на рахунок стягувача. 
13.10.2023 на депозитний рахунок відділу від боржника надійшли кошти в розмірі 443 150 грн, які 18.10.2023 були перераховані на рахунок стягувача.
20.10.2023 державним виконавцем винесено постанови про зняття арешту з коштів боржника, про зняття арешту з майна боржника та про виключення боржника з Реєстру боржників у зв`язку з погашенням останнім заборгованості по аліментах. 
Крім цього, 20.10.2023 державним виконавцем до ТОВ «Авіакомпанія Скайап» направлено вимогу про врахування, що боржником самостійно було сплачено заборгованість по аліментах в розмірі 443 150,00 грн. 
В подальшому аліменти надходили кожного місяця від ТОВ «Авіакомпанія Скайап» на депозитний рахунок Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
10.07.2024 ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про складання нового розрахунку заборгованості, у якому просив врахувати сплачені ним аліменти у період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн. 93 коп., додавши до заяви відповідні квитанції.
02.10.2024 начальником відділу Дніпровського відділу ДВС ЦМУЮ (м. Київ) Б.Біляєвим було надано відповідь на таку заяву боржника, відповідно до якої було відмовлено у врахуванні вказаних вище коштів в якості аліментів із посиланням на те, що такі коши не можуть бути враховані при перерахунку заборгованості, оскільки в них відсутнє призначення платежу «аліменти».
Таким чином, сплата боржником аліментів у період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн. 93 коп. державним виконавцем врахована не була. 
Боржник стверджує, що стягувач ОСОБА_1 отримала подвійне нарахування аліментів, що є неправомірним, оскільки ним 13.10.2023 на депозитний рахунок відділу ДВС було перераховано кошти в розмірі 443 150 грн. у зв`язку з вимогою державного виконавця та з метою скасування арештів банківських рахунків ОСОБА_2 , однак у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 ним вже було сплачено у добровільному порядку на користь стягувача аліменти у розмірі 143 510 грн 93 коп. Вказані грошові перекази мають систематичний характер, що вказує на їх цільове призначення, та вони були сплачені на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просив скаргу задовольнити.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року скаргу ОСОБА_2 на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця задоволено частково.
Зобов`язано старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ольгу Федоренко врахувати в якості аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 143 510 грн 93 коп., які були перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 боржником ОСОБА_2 на банківські реквізити стягувача ОСОБА_1 .
У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду в частині задоволення скарги скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду в оскаржуваній частині постановлена з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що ОСОБА_2 не надав доказів на підтвердження того, що кошти перераховані на її рахунок є аліментами, що надаються на утримання дітей. Відсутність у призначеннях платежу вказівки, що це аліменти чи утримання дітей свідчить про те, що боржник свідомо не виконував аліментне зобов`язання цими переказами, а здійснював переказ коштів з іншою приватною метою. 
Суд першої інстанції не надав оцінки наявним у справі доказам, зокрема не дослідив призначення платежів у наданих банківських виписках та квитанціях, тому висновок суду є безпідставним та необгрунтованим.
Вказує, що суд першої інстанції помилково застосував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.08.2019 року у справі № 642/6906/16-ц та інших, не врахувавши, що у даній справі фактичні обставини є іншими.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Конюшко Д.Б. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, посилаючись на те, що аргументи стягувача є безпідставними, нею не спростовано належними та допустимими доказами інше цільове призначення або правову природу грошових коштів. В матеріалах справи відсутні документи, що могли б свідчити про те, що ці перекази мали іншу договірну чи правову природу. Зауважує, що враховуючи наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, а також регулярність та системність надходжень коштів свідчить про те, що вказані кошти мають саме аліментне походження, протилежного стягувачем не доведено.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Саєвич І.І. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Конюшко Д.Б. проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити ухвалу суду без змін.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №758/7496/22, виданого 03.08.2023 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2022 й до досягненням кожною дитиною повноліття.
Згідно з довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем, станом на 04 вересня 2023 року загальна сума заборгованості боржника зі сплати аліментів становила 442?880,07 грн.
04 вересня 2023 року державний виконавець вніс боржника до Єдиного реєстру боржників, а також виніс постанови про накладення арешту на його кошти та майно.
Крім того, 04 вересня 2023 року державним виконавцем було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП».
10 жовтня 2023 року на депозитний рахунок виконавчого відділу надійшли кошти у сумі 79?479,24 грн від ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП», які 13 жовтня 2023 року були перераховані стягувачу.
13 жовтня 2023 року боржником було самостійно сплачено 443?150 грн, які надійшли на депозитний рахунок відділу та 18 жовтня 2023 року були перераховані стягувачу ОСОБА_1 
20 жовтня 2023 року у зв`язку з повним погашенням заборгованості по аліментах державний виконавець виніс постанови про зняття арешту з коштів і майна боржника, а також про виключення його з Єдиного реєстру боржників.
Того ж дня, 20 жовтня 2023 року державний виконавець направив до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» повідомлення з вимогою врахувати, що боржник особисто сплатив заборгованість по аліментах у розмірі 443?150 грн.
У подальшому аліментні платежі щомісяця надходили від ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» на депозитний рахунок Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
10 липня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про складання нового розрахунку заборгованості, у якому просив врахувати сплачені ним аліменти за період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн 93 коп., додавши до заяви відповідні квитанцій, а саме квитанції: від 26.10.2022 на суму 20050,00 грн; від 06.02.2023 на суму 2311,56 грн; від 25.02.2023 на суму 502,51 грн; від 05.03.2023 на суму 3618,09 грн; від 29.03.2023 на суму 7035,18 грн; від 01.04.2023 на суму 5025,13 грн; від 23.04.2023 на суму 10050,00 грн, від 23.04.2023 на суму 7537,69 грн; від 02.05.2023 на суму 5025,13 грн; від 02.05.2023 на суму 5050,38 грн; від 10.05.2023 на суму 1005,03 грн; від 17.05.2023 на суму 15050,00 грн; від 13.06.2023 на суму 7035,18 грн; від 05.07.2023 на суму 15050,00 грн; від 09.07.2023 на суму 3015,08 грн; від 26.07.2023 на суму 10050,00 грн; від 29.07.2023 на суму 16050,00 грн; від 26.07.2023 на суму 10050,00 грн; від 08.06.2023 на суму 10050,00 грн.
02 жовтня 2024 року начальником відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Б.Біляєвим було надано відповідь на заяву ОСОБА_2 від 10.07.2024, якою було відмовлено у врахуванні вказаних вище коштів в якості аліментів та аргументовано це тим, що вони не можуть бути враховані при перерахунку заборгованості, оскільки в них відсутнє призначення платежу саме як «аліменти», оскільки Відділу достовірно невідомі грошові зобов`язання між боржником та стягувачем, то врахувати квитанції в рахунок заборгованості без призначення платежу не виявляється за можливе.
Із зазначених підстав сплата боржником коштів за період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн 93 коп. врахована не була.
Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 02.09.2022 по 04.09.2023 боржником ОСОБА_2 було сплачено на рахунок стягувача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 143 510 грн 93 коп., шляхом перерахування коштів на банківський рахунок стягувача, що підтверджується відповідними квитанціями. стягувач не надала жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував інше цільове призначення або правову природу відповідних грошових коштів. В матеріалах справи відсутні документи, що могли б свідчити про те, що ці перекази мали іншу договірну чи правову підставу, наприклад, дарування, позику, повернення боргу тощо. Ураховуючи характер правовідносин між сторонами, а саме наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, а також регулярність та системність надходжень коштів у зазначений період, суд вважав, що такі обставини свідчать про те, що вказані перекази мають саме аліментне походження.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (стаття 195 СК України).
Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).
Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18)).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) вказано, що «… саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі № 759/4666/20 (провадження № 61-19514св21), на яку посилається стягувач у касаційній скарзі, зазначено, що: «суди встановили, що боржником не надано доказів, що спірні квитанції мали призначення саме аліменти, враховуючи те, що ОСОБА_2 визнавав понесення додаткових витрат на дитину. За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги в оскарженій частині».
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 545/1241/20 (провадження № 61-11846св24) зазначено, що: «35. У справі, що переглядається, ОСОБА_1 на обґрунтування доводів скарги послався на безпідставне неврахування виконавцем квитанцій про перерахунок коштів на утримання дітей, сплачених на банківську картку стягувача ОСОБА_2 та на банківську картку сина ОСОБА_1. Боржник звертав увагу суду на те, що грошові перекази були здійснені з метою виконання обов`язку з утримання дітей з частковою позначкою «аліменти». 36. Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій порушили частину третю статті 195 СК та частину восьму статті 71 Закону № 1404-VIII (див. пункт 27). 37. В порушення статей 30-35 ЦК та статті 179 СК (див. пункти 31-34) суди не врахували, що з урахуванням обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів. 38. Поряд із цим встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать, що ОСОБА_1 здійснив перерахування коштів по сплаті аліментів на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_1. 39. Зокрема, платіжна інструкція Р24А1308628412С2960 (а.с.38) містить інформацію про переказ коштів в сумі 1100 грн з призначенням переказ власних коштів за аліменти; платіжна інструкція Р24А850295162С46516 (а.с.42) містить інформацію про переказ коштів в сумі 11200 грн з призначенням переказ власних коштів за аліменти. 40. Вказані суми (див. пункт 39) повинен був врахувати державний виконавець при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 41. Інші платіжні інструкції (а.с.35-37, 39-41) посилання на аліменти у призначенні платежу не містять. 42. Таким чином суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права. […] 46. Проте скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню, оскільки не всі платіжні інструкції, на які посилається скаржник, підтверджують перерахування коштів як аліментів (див. пункти 39-41)».
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
У справі, що переглядається при зверненні зі скаргою ОСОБА_2 зазначив, що у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 він здійснював перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки на утримання дітей.
10 липня 2024 року він звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про складання нового розрахунку заборгованості, у якому просив врахувати сплачені ним аліменти за період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн 93 коп., додавши до заяви відповідні квитанцій, а саме квитанції: від 26.10.2022 на суму 20050,00 грн; від 06.02.2023 на суму 2311,56 грн; від 25.02.2023 на суму 502,51 грн; від 05.03.2023 на суму 3618,09 грн; від 29.03.2023 на суму 7035,18 грн; від 01.04.2023 на суму 5025,13 грн; від 23.04.2023 на суму 10050,00 грн, від 23.04.2023 на суму 7537,69 грн; від 02.05.2023 на суму 5025,13 грн; від 02.05.2023 на суму 5050,38 грн; від 10.05.2023 на суму 1005,03 грн; від 17.05.2023 на суму 15050,00 грн; від 13.06.2023 на суму 7035,18 грн; від 05.07.2023 на суму 15050,00 грн; від 09.07.2023 на суму 3015,08 грн; від 26.07.2023 на суму 10050,00 грн; від 29.07.2023 на суму 16050,00 грн; від 26.07.2023 на суму 10050,00 грн; від 08.06.2023 на суму 10050,00 грн.
02 жовтня 2024 року начальником відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Б.Біляєвим було надано відповідь на заяву ОСОБА_2 від 10.07.2024, якою було відмовлено у врахуванні вказаних вище коштів в якості аліментів та аргументовано це тим, що вони не можуть бути враховані при перерахунку заборгованості, оскільки в них відсутнє призначення платежу саме як «аліменти», оскільки Відділу достовірно невідомі грошові зобов`язання між боржником та стягувачем, то врахувати квитанції в рахунок заборгованості без призначення платежу не виявляється за можливе.
Відповідно до копій квитанцій, які містяться у матеріалах справи та були додані до заяви, ОСОБА_2 сплачував на рахунок ОСОБА_1 кошти згідно з такими квитанціями: 
від 26 жовтня 2022 року № Р24АР24А4173233893D19952 - 20 050,00 грн, призначення платежу: переказ власних коштів; 
від 06 лютого 2023 року № P24AР24А806194707D81482 - 2 311,56 грн., призначення платежу: переказ власних коштів. сарабан хортинг; 
від 25 лютого 2023 року № P24AР24А884719048D63039 у сумі 502,51 грн., призначення платежу: переказ власних коштів. сарабан хортинг; 
від 05 березня 2023 року № Р24АР24А913951275D48657 у сумі 3 618,09 грн., призначення платежу: переказ власних коштів. сарабан хортинг;
від 29 березня 2023 року № P24AР24А1014494858D8619 у сумі 7 035,18 грн., призначення платежу: переказ власних коштів. хотелки малих; 
від 01 квітня 2023 року № Р24АР24А61027461499D0686 у сумі 5 025,13 грн, призначення платежу: переказ власних коштів. День народження;
від 23 квітня 2023 року № Р24АР24А1113897168D1431 у сумі 10 050 грн, призначення платежу: переказ власних коштів. День народження;
від 23 квітня 2023 року № Р24АР24А1115934355D0195 у сумі 7 537,69 грн, призначення платежу: переказ власних коштів. День народження;
від 02 травня 2023 року № P24AР24А1149899743D9403 у сумі 5 025,13 грн., призначення платежу: переказ власних коштів. День Народження;
від 02 травня 2023 року № Р24АР24А1150681398D1891 у сумі 5 050,38 грн., призначення платежу: переказ власних коштів. Випускний; 
від 10 травня 2023 року № Р24АР24А1180720390D8616 у сумі 1 005,03 призначення платежу: переказ власних коштів. набір;
від 17 травня 2023 року № Р24АР24А1215310886D4684 у сумі 15 050,00 грн. призначення платежу: переказ власних коштів. набір;
від 13 червня 2023 року № Р24АР24А1323225837D2915 у сумі 7 035,18 грн. призначення платежу: переказ власних коштів. набір;
від 05 липня 2023 року № Р24АР24А1412265848D3729 у сумі 15 050,00 грн. призначення платежу: переказ власних коштів. набір;
від 09 липня 2023 року № Р24АР24А426352756D5539 у сумі 3 015,08 грн. призначення платежу: переказ власних коштів. набір;
від 26 липня 2023 року № Р24АР24А1496291191D8019 у сумі 10 050,00 грн. призначення платежу: переказ власних коштів. синулькам;
від 29 липня 2023 року № Р24АР24А11508320447D6880 у сумі 16 050,00 грн. призначення платежу: переказ власних коштів. На відпочинок;
від 06 серпня 2023 року № Р24АР24А1537641382D8886 у сумі 10 050,00 грн. призначення платежу: переказ власних коштів. на діточок.
При частковому задоволенні скарги суд вказав, що інші боргові зобов`язання окрім аліментних у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 відсутні. Суд відхилив посилання ОСОБА_1 на те, що кошти, які ОСОБА_2 сплачував їй згідно вказаних квитанцій не належать до аліментів чи утримання дітей, оскільки у призначеннях платежу такі вказівки відсутні.
Однак, суд не звернув уваги на те, що лише три квитанції містять призначення платежу, яке дозволяє ідентифікувати грошові кошти як такі, що спрямовані на сплату аліментів. Зокрема, від 26 липня 2023 року № Р24АР24А1496291191D8019 у сумі 10 050,00 грн. призначення платежу: «переказ власних коштів. синулькам», від 06 серпня 2023 року № Р24АР24А1537641382D8886 у сумі 10 050,00 грн. призначення платежу: «переказ власних коштів. на діточок» та від 29 березня 2023 року № P24AР24А1014494858D8619 у сумі 7 035,18 грн., призначення платежу: «переказ власних коштів. хотелки малих».
Поза увагою суду залишилось те, що інші квитанції посилання на аліменти у призначенні платежу не містять. У призначенні платежу у вказаних квитанціях зазначено: «переказ власних коштів», «День Народження», «набір», «відпочинок», «випускний», «сарабан хортинг», що не дає можливості ідентифікувати грошові кошти як такі, що спрямовані на сплату саме аліментів.
За таких обставин суд зробив помилковий висновок про наявність підстав для зобов`язання старшого державного виконавця врахувати в якості аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 143 510 грн 93 коп., які були перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 боржником ОСОБА_2 на банківські реквізити стягувача ОСОБА_1 , оскільки лише три квитанції підтверджують перерахування коштів як аліментів.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду в частині зобов`язання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ольгу Федоренко врахувати в якості аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 143 510 грн 93 коп., які були перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 боржником ОСОБА_2 на банківські реквізити стягувача ОСОБА_1 підлягає зміні, шляхом зменшення розміру коштів до 27 135,18 грн., які необхідно врахувати виконавцю в якості аліментів.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року в частині зобов`язання старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ольгу Федоренко врахувати в якості аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 143 510 грн 93 коп., які були перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 боржником ОСОБА_2 на банківські реквізити стягувача ОСОБА_1 - змінити, зменшити розмір коштів, які необхідно врахувати виконавцю з 143 510 грн 93 коп. до 27 135 грн. 18 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 30 січня 2026 року.

Головуючий:

Судді: