ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/5538/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2025 ( суддя Чернова Ж.М.) в адміністративній справі №280/5538/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі – відповідач), в якій позивач просить суд: 
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був прийнятий на службу за контрактом під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX. Зазначено, що позивач проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира відділення управління 1-го самохідного артилерійського взводу 3-ої самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону. 06 вересня 2022 року між позивачем та військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу. 11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”. Згідно з пунктом 4 Постанови особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави_агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень. Зазначено, що відповідно до наявної у позивача довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 9599 від 30 листопада 2024 року, позивач в період з 29.07.2022 по 30.09.2022; з 10.10.2022 по 18.01.2023; з 21.01.2023 по 16.03.2023; з 31.03.2023 по 23.06.2023; 26.06.2023 по 29.09.2023; з 17.10.2023 по 13.11.2023; з 21.11.2023 по 12.03.2024; з 13.03.2024 по 25.03.2024; з 08.04.2024 по 19.05.2024; з 23.05.2024 по 06.08.2024; з 24.08.2024 по 11.11.2024 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Запорізькій обл., Донецькій обл. На підставі аналізу положень Постанови № 153 та Окремого доручення Міністерства оборони України №999/уд від 20 лютого 2025 року, позивач вважає, що повністю відповідає усім критеріям, визначеним Постановою №153 та її редакції зі змінами (Постанова КМУ №387 від 01 квітня 2025 року). Проте, за результатом розгляду адвокатського запиту представника позивача, військова частина НОМЕР_1 НГУ надіслала лист-відповідь № 3/29/12-Ж-19-АЗ від 05.06.2025, яким відмовила позивачу у задоволені рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153 від 11 лютого 2025 року. Позивач, вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11.02.2025 № 153. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2025 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що законодавцем чітко було визначено умови, які необхідно дотримуватись для визначення кола осіб, які мають право на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження військової служби. Пункт 4 ПКМУ № 153 чітко визначає момент початку проходження Військової служби, як однієї з ключових умов виплати одноразової грошової винагороди, а судом першої інстанції було невірно інтерпретовані цілі ПКМУ № 153. Судом не було взято до уваги той факт, що під час укладання контракту Позивачем було змінено тільки вид військової службу - зі строкової на військову службу за контрактом, при чому проходження військової служби у Позивача не переривається. На користь правової позиції Відповідача про те, що ПКМУ № 153 (на момент виникнення спірних правовідносин) не містила положень щодо розповсюдження своєї дії на таку категорію військовослужбовців як такі, що проходили строкову військову службу до оголошення воєнного стану та в подальшому уклали контракт про проходження військової служби вже під час воєнного стану, а Позивач не мав права на отримання одноразової грошової винагороди, свідчить той факт, що Постановою Кабінету Міністрів України № 942 від 30.07.2025 були внесені зміни, які розповсюдили дію ПКМУ № 153 на військовослужбовців, які: були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу; проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”; проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання. Внесення таких змін свідчить про те, що на момент прийняття постанови в первинній редакції, виплата ОГВ військовослужбовцям, які проходили строкову військову службу до оголошення воєнного стану, не передбачалась. З моменту внесення відповідних змін, Позивач набуває право на отримання ОГВ за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, у разі досягнення всіх необхідних умов. На думку Відповідача визначальною умовою є факт, коли військовослужбовець почав проходити військову службу. Як зазначає суд першої інстанції, метою прийняття Постанови №153 є підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану. Тобто стимулювання осіб, які через свій вік не повинні були проходити військову службу, але добровільно прибули для проходження військової служби після оголошення воєнного стану. Для визначення права особи на отримання ОГВ, треба встановити - чи зобов`язаний був військовослужбовець проходити військову службу з початком оголошення воєнного стану чи ні. Позивач почав проходити військову службу у жовтні 2021 року, тобто ДО оголошення воєнного стану. Проходження військової служби після 24.02.2022 - обов`язок Позивача, визначений для нього Конституцією України, Законами, Статутами та іншими нормативно- правовими актами, які регулюють проходження військової служби. З моменту укладання контракту про проходження військової служби, у Позивача змінився вид служби - зі строкової, на військову службу за контрактом осіб сержантського складу.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
ОСОБА_1 був прийнятий на службу за контрактом під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. 
Молодший сержант ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді командира відділення управління 1-го самохідного артилерійського взводу 3-ої самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону. 
06 вересня 2022 року між молодшим сержантом ОСОБА_1 та військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу. 
11 лютого 2025 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”. 
Згідно з пунктом 4 Постанови особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень. 
Відповідно до наявної у позивача довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України № 9599 від 30 листопада 2024 року, молодший сержант ОСОБА_1 , в період з 29.07.2022 по 30.09.2022; з 10.10.2022 по 18.01.2023; з 21.01.2023 по 16.03.2023; з 31.03.2023 по 23.06.2023; 26.06.2023 по 29.09.2023; з 17.10.2023 по 13.11.2023; з 21.11.2023 по 12.03.2024; з 13.03.2024 по 25.03.2024; з 08.04.2024 по 19.05.2024; з 23.05.2024 по 06.08.2024; з 24.08.2024 по 11.11.2024 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в Запорізькій обл., Донецькій обл.
Позивач вважає, що повністю відповідає усім критеріям, визначеним Постановою №153 та її редакції зі змінами (Постанова КМУ №387 від 01 квітня 2025 року), а саме: 
позивач є громадянином України, який був прийнятий на військову службу в умовах дії воєнного стану, у віці до 25 років, що підтверджується датою укладення контракту про проходження військової служби 06 вересня 2022 року;
під час проходження військової служби позивач безпосередньо брав участь у бойових діях, що є однією з головних вимог, про що зазначено в пункті 4 постанови № 153, а також конкретизовано в Окремому дорученні Міністерства оборони України № 999/уд від 20 лютого 2025 року;
станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 позивач, перебуваючи на посаді сержантського складу Національної гвардії України, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить більше, ніж пів року;
позивач не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.
12 травня 2025 року, з метою реалізації прав на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року, позивач особисто подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з проханням здійснити виплату одноразової грошової винагороди відповідно до положень Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 за тривалість проходження служби в бойових умовах та включити в наказ про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.
26 травня 2025 року представник позивача подав адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України для отримання інформації щодо результату розгляду рапорту від 12 травня 2025 року щодо виплати одноразової грошової винагороди позивачу, яка передбачена Постановою КМУ № 153 від 11 лютого 2025 року.
За результатом розгляду адвокатського запиту, військова частина НОМЕР_1 НГУ надіслала лист-відповідь № 3/29/12-Ж-19-АЗ від 05.06.2025, яким відмовила позивачу у задоволені рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153 від 11 лютого 2025 року, у зв`язку з тим, що обов`язковою умовою для отримання одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах є початок проходження військової служби саме після оголошення воєнного стану. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 21.10.2021 № 241 позивача було зараховано до списків особового складу військової частини та прийнято на строкову військову службу. Відповідно днем початку військової служби є 03.02.2020, що не підпадає під вимогу п. 4 ПКМ України №153. У зв`язку із викладеним відмовлено в задоволенні рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах.
Позивач вважає, що Постанова №153 не містить жодних застережень чи обмежень щодо попереднього проходження військовослужбовцем строкової служби. Визначальним критерієм для отримання одноразової грошової винагороди є факт прийняття на військову службу у період дії воєнного стану та у віці до 25 років. Позивач вважає, що відповідає цим вимогам, оскільки 06 вересня 2022 року, тобто після введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, уклав контракт про проходження військової служби.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Постанова № 153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі – Порядок).
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Відповідно до абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Аналіз положень пункту 4 Постанови КМУ №153 дає підстави суду дійти висновку, що на одержання одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. гривень за тривалість проходження служби в бойових умовах мають право військовослужбовці за наявності одночасно таких умов:
- які до набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX;
- проходять військову службу;
- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (11.02.2025 року).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 21.10.2021 № 241 ОСОБА_1 був зарахований до списків особового складу військової частини, як військовослужбовців строкової військової служби, які прибули з військових комісаріатів для комплектування військової частини за призовом із ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваного на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 , 20 жовтня 2021 року.
З початку оголошення воєнного стану 24.02.2022 у складі військової частини приймав безпосередню участь у бойових діях.
06.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та Позивачем було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб рядового, сержантського та старшинського складу. Контракт укладений на строк до оголошення демобілізації.
12.05.2025 Позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 НГУ про виплату одноразовою грошової допомоги за тривалість проходження Військової служби в бойових умовах, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153.
За Вих. № 10/29/12-М-3 від 29.05.2025 (1343) Позивачу відмовлено у задоволенні рапорту про виплату одноразовою грошової допомоги за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153.
На обґрунтування позовних вимоги, щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України Військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», позивач зазначає, що під час проходження військової служби позивач безпосередньо брав участь у бойових діях, що є однією з головних вимог, про що зазначено в пункті 4 постанови № 153, а також конкретизовано в Окремому дорученні Міністерства оборони України № 999/уд від 20 лютого 2025 року, станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постанови КМУ № 153 від 11.02.2025 позивач, перебуваючи на посаді сержантського складу Національної гвардії України, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить більше, ніж пів року, не притягався до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни. Постанова №153 не містить жодних застережень чи обмежень щодо попереднього проходження військовослужбовцем строкової служби. Визначальним критерієм для отримання одноразової грошової винагороди є факт прийняття на військову службу у період дії воєнного стану та у віці до 25 років. ОСОБА_1 відповідає цим вимогам, оскільки 06 вересня 2022 року, тобто після введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, уклав контракт про проходження військової служби.
Так, з урахуванням співставлення та аналізу документів наданих Позивачем до матеріалами справи судом встановлено, що позивач станом на 24.02.2022 вже перебував на військовій службі в ЗСУ та в подальшому 06.09.2022 уклав контракт на проходження військової служби з військовою частиною НОМЕР_1 .
Таким чином, на підставі вищевикладеного, слідує, що позивач був призваний на військову службу у віці до 25 років до введення воєнного стану Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, що виключає одну із основних умов одержання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, яка передбачена Постанови КМУ №153, та є підставою стверджувати про відсутність протиправної бездіяльності відповідача, в частині заявлених позивачем позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що метою прийняття Постанови №153 є підвищення рівня укомплектованості особовим складом бойових військових частин (підрозділів) Збройних Сил, Національної гвардії та Держприкордонслужби шляхом удосконалення механізму залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом та створення додаткових мотиваційних чинників для цього.
Мотивом визначених заходів є саме залучення громадян України віком від 18 до 25 років до проходження військової служби за контрактом, що реалізується шляхом створення додаткових фінансових стимулів та забезпечення відповідного матеріального підґрунтя для підвищення престижу служби. При цьому, йдеться про застосування механізмів, спрямованих на формування належної мотивації для потенційних військовослужбовців у віці до 25 років.
При цьому, судом встановлено, що 12.05.2025 позивач звернувся із рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 НГУ про виплату одноразовою грошової допомоги за тривалість проходження Військової служби в бойових умовах, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153.
За Вих. № 3/29/12-Ж-19 від 05.06.2025 позивачу відмовлено у задоволенні рапорту про виплату одноразовою грошової допомоги за тривалість проходження військової служби в бойових умовах, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153.
Ураховуючи встановлені судом обставини та те, що саме до повноважень відповідача віднесено подання висновку щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні допомоги, доказів оскарження протиправності Військової частини про невключення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах позивачем не надано 
З огляду на наведене, на підставі доказів, що містяться у матеріалах справи, суд зазначає, що на час розгляду справи не встановлено порушене право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №153, оскільки ним не було дотримано визначеної процедури звернення щодо її виплати, а саме не подано до свого безпосереднього командира рапорту про її виплату з усіма необхідними документами.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року у справі №826/5982/18.
За результатами розгляду справи суд не встановив факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.
З огляду на висновок суду про правомірність дій відповідача, не підлягають задоволенню також похідні вимоги про зобов`язання військової частини здійснити виплату одноразової грошової винагороди позивачу у розмірі один мільйон гривень на підставі пункту 4 Постанови №153.
За наведених фактичних обставин та правового врегулювання спірних правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити, рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.09.2025 в адміністративній справі №280/5538/25 скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 22 січня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 27 січня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко