ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.01.2026	Справа № 910/10655/25	
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Тихоши Л.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні справу в порядку загального позовного провадження
за позовом 	Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, місто Київ, вул.Назарівська, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) 	
до    про	Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27, Ідентифікаційний код юридичної особи 43068454)  стягнення 3% річних та інфляційних у розмірі 42 628 739 грн. 64 коп.	
Представники:
від Позивача: Гарматін К.В. (представник в порядку самопредставництва);
від Відповідача: Подольський А.А. (представник на підставі довіреності);
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення 3% річних та інфляційних у розмірі 42 628 739 грн. 64 коп. 

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559 від 05.04.2022 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2025 року відкрито провадження у справі №910/10655/25, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.10.2025 року.

17.09.2025 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 

29.09.2025 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла відповідь на відзив. 

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, встановлено Відповідачу строк до 10 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень, відкладено підготовче судове засідання на 22.10.2025 року.

09.10.2025 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшли заперечення.

21.10.2025 року через систему «Електронний суд» від Позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. 

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Відповідача про відкладення підготовчого судового засідання, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання на 18.11.2025 року. 

14.11.2025 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшли заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» про збільшення розміру позовних вимог від 21.10.2025 року по справі №910/10655/25 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.12.2025 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2025 року відкладено судове засідання, яке не відбудеться 24.12.2025 року у зв`язку із перебуванням судді Чинчин О.В. у відпустці, на 07.01.2026. 

В судовому засіданні 07 січня 2026 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд її задовольнити. Представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову. 
Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі ухвалено після закінчення судового розгляду за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
В судовому засіданні 07 січня 2026 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 
ВСТАНОВИВ
05.04.2022 року між Державним підприємством «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ», (Продавець) та Державним підприємством «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» (Гарантований покупець) було укладено Договір купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559, відповідно до умов якого Продавець зобов`язаний продати електричну енергію Гарантованому покупцю, а Гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються відповідно до Наказу. (а.с.20-25)

Обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим Договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску Продавцем та відбору Гарантованим покупцем електричної енергії. (п.2.2 Договору) 

Відповідно п. 3.1 Договору Продавець здійснює розрахунок обсягів, що дорівнюють різниці між середнім фактичним добовим обсягом відпуску електричної енергії Продавця за останні 5 днів, що передують дню D-4, та сумою добового обсягу продажу електричної енергії Продавця на ринку двосторонніх договорів, заявок на продаж на ринку «на добу наперед» та заявок на продаж на внутрішньодобовому ринку на добу постачання D.

Згідно з п. 3.2 Договору Продавець до 15.00 години за 4 доби, що передує добі постачання надсилає на електронну адресу Гарантованого покупця, яка зазначена в п. 10.3 цього Договору, погодинні обсяги продажу електричної енергії в добі постачання, за формою, що наведена в додатку №l до Договору, з накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженої особи (далі - КЕП, які визначені відповідно до Наказу. Для кожної години доби погодинні обсяги продажу електричної енергії повинні зазначатись у МВт*год з округленням до 3-х знаків. Гарантований покупець до 15.00 години за 3 доби, що передує добі постачання надсилає на електронну адресу Продавця, яка зазначена в п. 10.3 цього Договору погодинні обсяги електричної енергії в добі постачання, що продаються і купуються за цим Договором, за формою, що наведена в додатку №2 до Договору, з накладенням КЕП.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць (з 00.00 годин першого по 24.00 години останнього числа включно).

За умовами п. 3.9. Договору право власності та ризик втрати електричної енергії переходить від Продавця до Гарантованого покупця у точках комерційного обліку на відпуск, що розташовані на межі балансової належності електричних мереж Продавця. 

Відповідно до п.4.4 Договору Гарантований покупець здійснює оплату обсягів електричної енергії, купованих у Продавця відповідно до Наказу, до 11 числа місяця, наступного за розрахунковим у порядку, визначеному підпунктами 5, 7 пункту 6 Наказу.

Продавець не пізніше 2-го робочого дня місяця, наступного за Місяцем постачання, направляє Гарантованому покупцю в електронному вигляді Акт купівлі- продажу електричної енергії з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи). (п.4.10 Договору)

Пунктом 4.11 Договору передбачено, що Гарантований покупець в триденний термін після отримання Акту купівлі- продажу електричної енергії підписує його зі свого боку шляхом накладення КЕП керівника (уповноваженої особи), та направляє Продавцю.

У випадку, якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в останній робочий день, що передує даті такого платежу. (п.4.14 Договору)

Додатковою угодою №349/03/23/1 від 03.03.2023 року до Договору купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559 від 05.04.2022 року пункти 3.1, 3.2 Договору викладено в новій редакції. (а.с.18-19)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559 від 05.04.2022 року Позивач продав електричну енергію у січні 2023 року - лютому 2023 року, квітні 2023 року - серпні 2023 року, грудні 2023 року - квітні 2024 року, серпні 2024 року - травні 2025 року, а Відповідач в свою чергу купив вказаний товар, що підтверджується Актами купівлі - продажу електричної енергії №2 за січень 2023 року від 31.01.2023 на суму 473 744 220,77 грн., №142 за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 813 643 823,83 грн., №465 за квітень 2023 року від 30.04.2023 на суму 737 562 178,70 грн., №623 за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 262 007 136,14 грн., №698 за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 702 710 017,19 грн., №804 за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 490 240 979,24 грн., №903 за серпень 2023 року від 31.08.2023 на суму 144 087 450,32 грн., №1507 за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 1 935 839 965,69 грн., №2 за січень 2024 року від 31.01.2024 на суму 2 279 242 355,10 грн., №109 за лютий 2024 року від 29.02.2024 на суму 972 270315,94 грн., №199 за березень 2024 року від 31.03.2024 на суму 262 358 500,55 грн., №325 за квітень 2024 року від 30.04.2024 на суму 413 456 429,44 грн., №632 за серпень 2024 року від 31.08.2024 на суму 1 336 407 559,78 грн., №728 за вересень 2024 року від 30.08.2024 на суму 331 088 168,69 грн., №838 за жовтень 2024 року від 31.10.2024 на суму 546 824 592,52 грн., №1049 за листопад 2024 року від 30.11.2024 на суму 1 279 876 716,64 грн., №1260 за грудень 2024 року від 31.12.2024 на суму 3 354 241 898,17 грн., №2 за січень 2025 року від 31.01.2025 на суму 3 252 950 505,10 грн., №51 за лютий 2025 року від 28.02.2025 на суму 3 099 952 597,28 грн., №189 за березень 2025 року від 31.03.2025 на суму 3 260 633 043,32 грн., №378 за квітень 2025 року від 30.04.2025 на суму 1 392 642 240,65 грн., №496 за травень 2025 року від 31.05.2025 на суму 654 852 942,61 грн. (а.с.5-15) та здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку Позивача. (а.с.85-93)
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач здійснив оплату за отриманий товар з простроченням платежу. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» 3% річних у розмірі 11 770 901 грн. 60 коп., інфляційні у розмірі 30 857 838 грн. 04 коп.
Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що погашення відбувалися у строк, встановлений договором та нормативно-правовими актами Міністерства енергетики України. Наказом Міненерго № 132 від 21.03.2022 врегульовано відносини між Гарантованим покупцем та НАЕК «Енергоатом». Підпунктом 5 пункту 6 зазначеного Наказу зобов`язано ДП «Гарантований покупець» здійснювати оплату обсягів електричної енергії, які купуються у ДП «НАЕК «Енергоатом» та ПрАТ «Укргідроенерго» відповідно до цього наказу, до 11 числа місяця, наступного за розрахунковим, у сумі, що надійшла від постачальників універсальних послуг в оплату електричної енергії відповідно до підпунктів 2 та 3 пункту 5 цього наказу пропорційно вартості електричної енергії, купованої в вищевказаних виробників у розрахунковому місяці. Відтак, умови щодо порядку та строків розрахунку Відповідача з Позивачем за Договором встановлено не лише положеннями цього Договору, а в першу чергу Наказом, як нормативно-правовим актом на виконання якого і виникли спірні правовідносини сторін. Наказом Міненерго № 32 від 25.01.2024 на часткову заміну наказу Міністерства енергетики України від 21 березня 2022 року № 132 «Про забезпечення купівлі-продажу електричної енергії постачальниками універсальних послуг в особливий період» змінено алгоритм розрахунків Відповідача з Позивачем, відповідно до додатку до наказу, яким встановлено, що ДП «Гарантований покупець» спрямовує кошти, отримані від АТ «НАЕК «Енергоатом» в оплату заборгованості за послугу із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів за травень, червень та грудень 2023 року у сумі 1 749 583 487,00 протягом одного робочого дня в оплату заборгованості за Договором. Крім того, з доданого до позовної заяви розрахунку інфляційних втрат позивача вбачається, що прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати вартості за Договором, в окремі розрахункові періоди становило менше календарного місяця, відповідно таке нарахування суперечить природі інфляційних втрат. 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» підлягають задоволенню з наступних підстав.
Внаслідок укладення Договору купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559 від 05.04.2022 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559 від 05.04.2022 року Позивач продав електричну енергію у січні 2023 року - лютому 2023 року, квітні 2023 року - серпні 2023 року, грудні 2023 року - квітні 2024 року, серпні 2024 року - травні 2025 року, а Відповідач в свою чергу купив вказаний товар, що підтверджується Актами купівлі - продажу електричної енергії №2 за січень 2023 року від 31.01.2023 на суму 473 744 220,77 грн., №142 за лютий 2023 року від 28.02.2023 на суму 813 643 823,83 грн., №465 за квітень 2023 року від 30.04.2023 на суму 737 562 178,70 грн., №623 за травень 2023 року від 31.05.2023 на суму 262 007 136,14 грн., №698 за червень 2023 року від 30.06.2023 на суму 702 710 017,19 грн., №804 за липень 2023 року від 31.07.2023 на суму 490 240 979,24 грн., №903 за серпень 2023 року від 31.08.2023 на суму 144 087 450,32 грн., №1507 за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 1 935 839 965,69 грн., №2 за січень 2024 року від 31.01.2024 на суму 2 279 242 355,10 грн., №109 за лютий 2024 року від 29.02.2024 на суму 972 270315,94 грн., №199 за березень 2024 року від 31.03.2024 на суму 262 358 500,55 грн., №325 за квітень 2024 року від 30.04.2024 на суму 413 456 429,44 грн., №632 за серпень 2024 року від 31.08.2024 на суму 1 336 407 559,78 грн., №728 за вересень 2024 року від 30.08.2024 на суму 331 088 168,69 грн., №838 за жовтень 2024 року від 31.10.2024 на суму 546 824 592,52 грн., №1049 за листопад 2024 року від 30.11.2024 на суму 1 279 876 716,64 грн., №1260 за грудень 2024 року від 31.12.2024 на суму 3 354 241 898,17 грн., №2 за січень 2025 року від 31.01.2025 на суму 3 252 950 505,10 грн., №51 за лютий 2025 року від 28.02.2025 на суму 3 099 952 597,28 грн., №189 за березень 2025 року від 31.03.2025 на суму 3 260 633 043,32 грн., №378 за квітень 2025 року від 30.04.2025 на суму 1 392 642 240,65 грн., №496 за травень 2025 року від 31.05.2025 на суму 654 852 942,61 грн., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку (а.с.5-15) та здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку Позивача. (а.с.85-93)

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць (з 00.00 годин першого по 24.00 години останнього числа включно).

За умовами п. 3.9. Договору право власності та ризик втрати електричної енергії переходить від Продавця до Гарантованого покупця у точках комерційного обліку на відпуск, що розташовані на межі балансової належності електричних мереж Продавця. 

Відповідно до п.4.4 Договору Гарантований покупець здійснює оплату обсягів електричної енергії, купованих у Продавця відповідно до Наказу, до 11 числа місяця, наступного за розрахунковим у порядку, визначеному підпунктами 5, 7 пункту 6 Наказу.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначає, що погашення відбувалися у строк, встановлений договором та нормативно-правовими актами Міністерства енергетики України. Наказом Міненерго № 132 від 21.03.2022 врегульовано відносини між Гарантованим покупцем та НАЕК «Енергоатом».

21.03.2022 на час воєнного стану Міністерством енергетики України прийнято наказ №132 "Про забезпечення купівлі-продажу електричної енергії постачальниками універсальних послуг в особливий період" (далі - Наказ №132), яким зобов`язано учасників ринку електроенергії забезпечити його виконання, а також виконання інших нормативно-правових актів, що регулюють купівлю-продаж електричної енергії зазначеними учасникам ринку, в частині, що не суперечать цьому наказу. (а.с.116-117)

У підпункті 5 пункту 6 Наказу №132 зазначено, що ДП «Гарантований покупець» зобов`язаний здійснювати оплату обсягів електричної енергії, які купуються у ДП «НАЕК «Енергоатом» та ПрАТ «Укргідроенерго» відповідно до цього наказу, до 11 числа місяця, наступного за розрахунковим, у сумі, що надійшла від постачальників універсальних послуг в оплату електричної енергії відповідно до підпунктів 2 та 3 пункту 5 цього наказу пропорційно вартості електричної енергії, купованої в вищевказаних виробників у розрахунковому місяці.

В подальшому, з урахуванням вимог Наказу №132 та з метою врегулювання порядку розрахунків між учасниками ринку, Міністерством енергетики України приймається ряд інших наказів, за якими здійснюються розрахунки в рамках механізму обсягів електричної енергії, а саме № 32 від 25.01.2024, № 44 від 31.01.2025, № 65 від 14.02.2024, № 99 від 21.03.2023, № 125 від 20.03.2024, № 163 від 18.04.2024, № 171 від 19.05.2023, №185 від 13.05.2024, № 195 від 15.06.2023, № 217 від 07.06.2024, № 220 від 21.07.2023, № 248 від 23.08.2024, № 249 від 08.07.2024, № 280 від 13.09.2023, № 292 від 09.08.2024, № 363 від 23.09.2024, № 460 від 10.12.2024. (а.с. 118-163)

Проте, Суд зазначає, що наведеними наказами визначалися суми коштів, які виділялися для здійснення розрахунків між сторонами, а також встановлювався обов`язок перерахувати ці кошти у визначені терміни (протягом 1 робочого дня після отримання коштів згідно з пунктом 1 алгоритму) 

Водночас, цими наказами не встановлювалися інші строки оплати за укладеним між сторонами Договору купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, а тому Суд зазначає, що наказами урегульовувались правовідносини щодо обов`язкового перерахування ДП "Гарантований покупець" отриманих коштів від ДП «НАЕК «Енергоатом» протягом одного робочого дня з дати отримання кожного платежу від ДП «НАЕК «Енергоатом». Але цей обов`язок не виключає його обов`язок з оплати купленої електричної енергії у визначений договором строк, оскільки наказами не змінювалися джерела надходження коштів для оплати вартості електричної енергії та не встановлювалися умови, які б ставили у залежність сплати отриманої електричної АТ "НАЕК "Енергоатом" від надходження коштів безпосередньо від ДП "Гарантований покупець".

Отже, накази Міністерства енергетики України не змінювали строки виконання сторонами зобов`язань за Договором купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559 від 05.04.2022 року, а тому Відповідач повинен сплачувати грошові кошти у відповідності до умов Договору. 

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 

Отже, Державне підприємство «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» зобов`язано було провести з Акціонерним товариством «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» остаточний розрахунок за отриману електричну енергію відповідно до п.4.4 Договору, тобто у строк до 11 числа включно місяця, наступного за розрахунковим. 

Відповідно до статті 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з частинами шостою та сьомою статті 116 ГПК України останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Суд зазначає, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018 у справі №815/1298/17, від 14.08.2018 у справі №803/1387/17, від 28.08.2018 у справі №814/4170/15, від 08.10.2018 у справі №927/490/18).

Проте, Судом встановлено, що на виконання умов Договору купівлі-продажу електричної енергії з метою забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів №579/02/22/65-150-SD-22-00559 від 05.04.2022 року Відповідач здійснив оплату за отриманий товар з простроченням платежу, що підтверджується випискою по рахунку Позивача. (а.с.85-93)

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 11.02.2023 р. по 12.06.2025 р. у розмірі 11 770 901 грн. 60 коп. та інфляційні у розмірі 30 857 838 грн. 04 коп. 

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року). 

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за загальний період прострочки з 11.02.2023 р. по 12.06.2025 р. у розмірі 11 770 901 грн. 60 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі. При чому, Судом враховано, що у випадку, якщо граничний строк оплати припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений в останній робочий день, що передує даті такого платежу. (п.4.14 Договору)

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013 року)

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у виді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Разом із тим, Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Оскільки індекси інфляції є саме коефіцієнтами, призначенням яких є переведення розміру заборгованості у реальну величину грошових коштів з урахуванням знецінення первинної суми, такі інфляційні втрати не можуть бути розраховані за певну кількість днів прострочення, так як їх розмір не відповідатиме реальній величині знецінення грошових коштів, що існував у певний період протягом місяця, а не на конкретну дату чи за декілька днів.

Згідно з Листом Державного комітету статистики України №11/1-5/73 від 13.02.2009р. також не має практичного застосування середньоденний індекс інфляції, що може бути розрахований за формулою середньої геометричної незваженої (корінь з місячного індексу в 31 (30) степені). Так, він вказує лише на темп приросту цін за 1 день та не є показником реальної величини знецінення грошових коштів кредитора за період прострочення боржником своїх зобов`язань.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, даних у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997р., відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Таким чином, інфляційні мають розраховуватись шляхом визначення різниці між добутком суми боргу та помісячних індексів інфляції за час прострочення, розділених на сто, і сумою боргу.

Зазначене відповідає п. 6 Наказу Держкомстату №265 від 27.07.2007р. «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін», відповідно до якого розрахунки базового індексу споживчих цін проводяться за міжнародною класифікацією індивідуального споживання за цілями та здійснюються відповідно до модифікованої формули Ласпейреса. Розрахунки базового індексу споживчих цін за квартал, період з початку року і т.п. проводяться «ланцюговим» методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів.

При цьому, коли відносно кожного грошового зобов`язання, які мають різні строки виникнення, проводиться оплата частинами через короткі проміжки часу, розрахунок інфляційних втрат необхідно здійснювати щодо кожного окремого платежу, як складової загальної суми окремого грошового зобов`язання, за період з моменту виникнення обов`язку з оплати та який буде спільним для всіх платежів по конкретному грошовому зобов`язанню, до моменту фактичного здійснення платежу з подальшим сумуванням отриманих результатів для визначення загальної суми інфляційних втрат.

Крім того, необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 зроблено наступні висновки: 
«Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.
Встановлення компетентним органом (Кабінетом Міністрів України) механізму перемножування індексів інфляції за певний період для обрахування інфляційних збитків означає, що "вартість грошей з індексом інфляції за попередній період" є визначальною при індексації грошової суми за кожний наступний період. У математиці це називається послідовність, утворена за певною закономірністю.
У судовій практиці часто виникають проблеми із застосуванням механізму розрахунку інфляційних збитків у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу. З огляду на таке, касаційний суд вважає за доцільне роз`яснити, що при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).
А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.
Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.
Суд зазначає, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 Цивільного кодексу України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.
Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).».

За наведеного, Суд зазначає, що розрахунок інфляційних збитків за заявлений Позивачем період здійснений з урахуванням інфляційної складової основного боргу за попередній період, а тому є вірним. 

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2025 року по справі №922/4758/24.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання в зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період прострочки з 11.02.2023 р. по 27.02.2025 р. у розмірі 30 857 838 грн. 04 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» на користь Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» підлягає стягненню 3% річних у розмірі 11 770 901 грн. 60 коп. та інфляційні у розмірі 30 857 838 грн. 04 коп. 

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» до Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» про стягнення 3% річних та інфляційних у розмірі 42 628 739 грн. 64 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі. 

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача. 

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
УХВАЛИВ
1. Позов Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» - задовольнити у повному обсязі. 

2. Стягнути з Державного підприємства «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» (01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 27, Ідентифікаційний код юридичної особи 43068454) на користь Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АТОМНА ЕНЕРГОГЕНЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «ЕНЕРГОАТОМ» (01032, місто Київ, вул.Назарівська, будинок 3, Ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) 3% річних у розмірі 11 770 901 (одинадцять мільйонів сімсот сімдесят тисяч дев`ятсот одна) грн. 60 коп., інфляційні у розмірі 30 857 838 (тридцять мільйонів вісімсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 511 544 (п`ятсот одинадцять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 88 коп. 

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складання та підписання повного тексту рішення: 09 січня 2026 року.
Суддя О.В. Чинчин