ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
пр. Волі, 54а, м. Луцьк, 43010, тел./факс 72-41-10
E-mail: inbox@vl.arbitr.gov.ua Код ЄДРПОУ 03499885

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
 14 січня 2026 року 	Справа № 903/1061/25	

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л.Ю., розглянувши справу
за позовом Національного банку України
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ»
про стягнення 9465,26 грн,

за участі представників-учасників справи:
від позивача: Бірюк І.В., довіреність у порядку передоручення від 17.10.2023 (поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів);
від відповідача: н/з.

Права та обов`язки учаснику судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.
Відводу складу суду не заявлено.
Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Суть спору: 12.11.2025 через систему «Електронний суд» Національний банк України звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ» про стягнення 9465,26 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору щодо надання послуг системою електронної пошти Національного банку з 24.06.2019 на підставі заяви від 29.05.2019 №526/40353 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.
Ухвалою суду від 17.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 16.12.2025. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України(далі - ГПК України) не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду. Запропоновано позивачу подати суду: відповідь на відзив та наявні докази – в строк 5 днів з дня його отримання, з врахуванням вимог ст. ст. 166, 184 ГПК України, копію відповіді на відзив з додатками надіслати відповідачу, докази надіслання надати суду; відповідачу – заперечення на відповідь позивача, протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив з доказами надіслання позивачу. Запропоновано позивачу конкретизувати прохальну частину позовної заяви (предмет позову) з зазначенням окремо основної суми боргу, інфляційних втрат, 3% річних та пені у відповідності до тексту позову та поданого розрахунку.
18.11.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява у якій просить суд розглядати позовні вимоги, що викладені у прохальній частині позовної заяви, в наступній редакції: « 1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ» (ідентифікаційний код в ЄДР 42398871, місцезнаходження: 44301, Волинська обл., Ковельський р-н, м. Любомль, вул. Вишнева, 5, офіс 11) на користь Національного банку України (ідентифікаційний код в ЄДР 00032106, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) суму основного боргу за Договором в розмірі 8 180,87 грн (вісім тисяч сто сімдесят гривень 87 копійок); 3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ» (ідентифікаційний код в ЄДР 42398871, місцезнаходження: 44301, Волинська обл., Ковельський р-н, м. Любомль, вул. Вишнева, 5, офіс 11) на користь Національного банку України (ідентифікаційний код в ЄДР 00032106, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) інфляційні втрати у розмірі 76,26 грн (сімдесят шість гривень 26 копійок); 4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ» (ідентифікаційний код в ЄДР 42398871, місцезнаходження: 44301, Волинська обл., Ковельський р-н, м. Любомль, вул. Вишнева, 5, офіс 11) на користь Національного банку України (ідентифікаційний код в ЄДР 00032106, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) три проценти річних в розмірі 106,60 грн (сто шість гривень 60 копійок); 5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ» (ідентифікаційний код в ЄДР 42398871, місцезнаходження: 44301, Волинська обл., Ковельський р-н, м. Любомль, вул. Вишнева, 5, офіс 11) на користь Національного банку України (ідентифікаційний код в ЄДР 00032106, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) пеню в розмірі 1101,53 грн (одна тисяча сто одна гривня 53 копійки); 6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ» (ідентифікаційний код в ЄДР 42398871, місцезнаходження: 44301, Волинська обл., Ковельський р-н, м. Любомль, вул. Вишнева, 5, офіс 11) на користь Національного банку України (ідентифікаційний код в ЄДР 00032106, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, 9) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).». 
Ухвалою суду від 04.12.2025 заяву представника Національного банку України про проведення судових засідань у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ задоволено. Постановлено подальші судові засідання за участю представника Національного банку України - Бірюк І. В. по справі № 903/1061/25 проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку ВКЗ.
У судовому засіданні 16.12.2025 зазначену заяву про конкретизацію прохальну частину позовної заяви (предмет позову) суд постановив на місці прийняти та долучити до матеріалів справи, як таку згідно якої буде вирішуватись спір.
У судовому засіданні 16.12.2026 суд, на виконання вимог ст. 195 ГПК України, враховуючи строки розгляду справи, постановив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.01.2026.
14.01.2026 у судове засідання відповідач не прибув, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи (згідно довідки про доставку електронного листа ухвала суду від 16.12.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 17.12.2025).
14.01.2026 представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 ГПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За визначенням п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд розглядає справу за відсутності відзиву відповідача за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
З врахуванням наведеного, а також вжиття судом всіх передбачених чинним законодавством заходів повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду спору по суті, суд приходить до висновків про відсутність підстав до відкладення розгляду справи та можливість розгляду справи за відсутності відповідача.
Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,
установив:
рішенням Правління Національного банку України від 03.01.2017 №2-рш (у редакції рішення Правління Національного банку України від 05.11.2018 №740-рш) затверджено Публічну пропозицію Національного банку України (далі - Національний банк, позивач) на укладення Єдиного договору банківського обслуговування та надання інших послуг Національним банком (далі - Публічна пропозиція) та зразок Заяви про приєднання до умов Єдиного договору банківського обслуговування та надання інших послуг Національним банком (далі - Заява про приєднання), які розміщено на сторінці офіційного Інтернет-представництва Національного банку за адресою: https://www/bank.gov.ua та на офіційному веб порталі парламенту України за адресою: https://zakon.rada.gov.ua (а.с. 25- 38).
Ця Публічна пропозиція із всіма додатками до неї, у тому числі оформлена Клієнтом Заява про приєднання, умови надання послуг, тарифи, затверджені розпорядчими актами Національного банку, а також будь-які інші договори та угоди, що укладаються на підставі цього Договору, разом складають єдиний документ - Єдиний договір банківського обслуговування та надання інших послуг Національним банком України (далі - Договір), що визначено у п. 5 розділу І Публічної пропозиції.
На підставі Заяви від 29.05.2019 №526/40353 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНСТАНТА М» (з 02.12.2022 перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ»), (далі – Клієнт, ТОВ «КОНСТАНТА КОМПАНІ», відповідач) приєднано до умов Договору щодо надання послуг системою електронної пошти Національного банку з 24.06.2019, ідентифікатор абонента в системі ЕП НБУ – U1VY.
Відповідно до п. 13 розділу ІІ Договору, підписанням Заяви про приєднання Клієнт беззастережно підтверджує, що на час укладення цього Договору Клієнт ознайомився з повним текстом цього Договору, повністю зрозумів його зміст та погоджується з усіма його умовами, а також безумовно стверджує, що не позбавляється будь-яких прав, які має звичайно, а цей Договір не містить умов, які є для нього обтяжливими в будь-якому сенсі.
Цей Договір визначає порядок надання Національним банком Клієнту послуг системою електронної пошти Національного банку (далі - система ЕП) та надання доступу до інформаційної мережі Національного банку (п. 1 розділу 3.3 статті 3 розділу ІІІ Договору).
Відповідно до пп. 1-3 п. 3 розділу 3.3 статті 3 розділу III Договору, Національний банк:
1)надає доступ Клієнту до системи ЕП та/або забезпечує підключення Клієнта до інформаційної мережі Національного банку за формою, наведеною в додатку 6 до цього Договору;
2) здійснює підключення Клієнта до системи ЕП і забезпечує передавання інформації засобами системи ЕП до/від Клієнта згідно з розпорядком роботи вузла системи ЕП Національного банку та за умови функціонування каналів зв`язку;
3) здійснює підключення Клієнта до інформаційної мережі Національного банку відповідно до вимог Національного банку.
Постановою Правління Національного банку України від 12.08.2003 №333 (в редакції постанови Правління Національного банку України від 15.05.2019 №68) (зі змінами) затверджено Тарифи на організаційні послуги та інші види послуг (операцій), що надаються (здійснюються) Національним банком України (далі - Тарифи), до яких входять тарифи на послуги (операції), що надаються (здійснюються) Національним банком у системі електронної пошти Національного банку (таблиця 2 розділу ІІ) (опубліковано на сторінці офіційного Інтернет-представництва Національного банку за адресою: https://bank.qov.ua та на офіційному веб порталі парламенту України за адресою: https://zakon.rada.qov.ua), а саме:
- щомісячна абонентська плата за доступ замовника до інформаційної мережі Національного банку виділеними каналами зв`язку для банків та інших установ (організацій) становить 2400,00 грн (без ПДВ);
- щомісячна плата за обслуговування замовника в системі електронної пошти Національного банку в разі вузлового підключення або клієнтського підключення (до п`яти клієнтів включно) для банків та інших установ (організацій) становить 3200,00 грн (без ПДВ).
Пунктом 8 п. 3 статті 3 розділу III Договору передбачено, що Клієнт здійснює оплату послуг, наданих Національним банком, відповідно до вимог статті 5 розділу III цього Договору.
Згідно з п. 2 статті 5 розділу ІІІ Договору, Національний банк/депозитарій щомісяця до 26 числа надсилає Клієнту/депозитарній установі засобами електронної пошти Національного банку та/або шляхом надсилання електронною поштою на електронну адресу Клієнта/депозитарної установи, зазначену в Заяві про приєднання/анкеті рахунку в цінних паперах (у випадках, передбачених законодавством), акт про надані послуги за розрахунковий період (далі - акт) згідно з тарифами Національного банку/депозитарію. Сторони погодили, що підписання акта може здійснюватися власноручно в паперовій формі або з використанням кваліфікованого електронного підпису в електронній формі. У разі оформлення акта в паперовій формі Національний банк/депозитарій надсилає до п`ятого числа наступного місяця Клієнту/депозитарній установі акт, підписаний уповноваженою особою/уповноваженими особами Національного банку/депозитарію, засобами поштового зв`язку на адресу Клієнта/депозитарної установи, зазначену в Заяві про приєднання/анкеті рахунку в цінних паперах як адресу для поштових відправлень, або, якщо така адреса не зазначена Клієнтом/депозитарною установою, - на адресу місцезнаходження Клієнта/депозитарної установи або в інший прийнятний для Національного банку/депозитарію спосіб, визначений Клієнтом/депозитарною установою в Заяві про приєднання/анкеті рахунку в цінних паперах.
Початком розрахункового періоду за послугами є дата попереднього акта виконаних робіт (акта про надання послуг) або дата набрання чинності договором про надання таких послуг. Кінець розрахункового періоду встановлюється на 23 календарний день кожного місяця. Якщо 24 календарний день місяця припадає на вихідний або святковий день, то кінець розрахункового періоду переноситься на день, що передує останньому робочому дню до 24 календарного дня місяця.
Клієнт/депозитарна установа має здійснити оплату на підставі отриманого акта (у тому числі пені) до першого числа наступного місяця або письмово подати свої зауваження/заперечення щодо акта. У разі неподання зауважень/заперечень щодо акта Клієнтом/депозитарною установою в зазначений строк послуги є прийнятими в повному обсязі і такими, що підлягають оплаті, а акт таким, що підписаний обома Сторонами (п. 5 статті 5 розділу III Договору).
На виконання умов Договору в період з 24 березня 2025 року по 22 травня 2025 року Національний банк надав Відповідачу послуг на загальну суму 8 180,87 грн, (в тому числі ПДВ - 1 363,60 грн), з яких: 1 460,87 грн заборгованість за послуги надані згідно з актом від 24.04.2025 №4320099654 (за неповний період); 6 720,00 грн заборгованість за послуги надані згідно з актом від 23.05.2025 №4320099885.
Засобами електронної пошти Національного банку відповідачу було надіслано(а.с. 52-57):
- акт №4320099654 від 24.04.2025 - 24.04.2025;
- акт №4320099885 від 23.05.2025 - 23.05.2025.
Однак, як зазначає позивач, відповідач у строки визначені умовами Договору не здійснив оплати за надані послуги, у зв`язку із чим з 23.05.2025 Національним банком на підставі п. 3 статті 4 розділу ІІІ Договору було призупинено надання послуг системою електронної пошти Національного банку.
Відповідно до пп. 4 п. 4 статті 6 розділу III Договору, у разі несвоєчасного здійснення оплати наданих послуг Клієнт сплачує Національному банку:
- суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних із простроченої суми;
- пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно перерахованих коштів за кожний день прострочення.
11.06.2025 позивач направив відповідачу претензію (вих. №55 0017/44626 від 10.06.2025) щодо сплати заборгованості за послуги надані з квітня по травень 2025 року на загальну суму 8 221,04 грн. Згідно із рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення №0601157306417 від 11.06.2025 дане поштове відправлення повернуто за терміном зберігання 30.06.2025 (а.с. 59-61).
09.07.2025 позивач направив відповідачу лист – вимогу (вих. №55 0017/52511 від 08.07.2025) щодо сплати заборгованості за надані послуги з квітня по травень 2025 року з урахування індексу інфляції на загальну суму 8 515,25 грн. Згідно із рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення №0601168520704 від 09.07.2025 дане поштове відправлення повернуто за терміном зберігання 28.07.2025. Згідно із рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення №0601168309221 від 09.07.2025 дане поштове відправлення повернуто за терміном зберігання 01.08.2025 (а.с. 62-63). 
25.07.2025 позивач направив відповідачу лист – вимогу (вих. №55 0017/57511 від 25.07.2025) щодо сплати заборгованості за надані послуги з квітня по травень 2025 року з урахування індексу інфляції на загальну суму 8 812,81 грн. Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0601174705708 від 28.07.2025 дане поштове відправлення повернуто за терміном зберігання 14.08.2025. Згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0601174923985 від 28.07.2025 дане поштове відправлення повернуто за терміном зберігання 07.08.2025 (а.с. 65-67)
Отже, позивач доводить, що відповідач порушив умови договору щодо надання послуг системою електронної пошти Національного банку з 24.06.2019 на підставі заяви від 29.05.2019 №526/40353 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, що стало підставою для звернення до суду із позовом.
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами Договір, який є підставою позову, за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
За умовами статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Клієнт/депозитарна установа має здійснити оплату на підставі отриманого акта (у тому числі пені) до першого числа наступного місяця або письмово подати свої зауваження/заперечення щодо акта. У разі неподання зауважень/заперечень щодо акта Клієнтом/депозитарною установою в зазначений строк послуги є прийнятими в повному обсязі і такими, що підлягають оплаті, а акт таким, що підписаний обома Сторонами (п. 5 статті 5 розділу III Договору).
Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Як вже зазначив суд, на виконання умов договору в період з 24 березня 2025 року по 22 травня 2025 року Національний банк надав відповідачу послуг на загальну суму 8 180,87 грн, (в тому числі ПДВ - 1 363,60 грн), з яких: 1 460,87 грн заборгованість за послуги надані згідно з актом від 24.04.2025 №4320099654 (за неповний період); 6 720,00 грн заборгованість за послуги надані згідно з актом від 23.05.2025 №4320099885.
Засобами електронної пошти Національного банку відповідачу було надіслано: акт №4320099654 від 24.04.2025 - 24.04.2025 та акт №4320099885 від 23.05.2025 - 23.05.2025, що підтверджується витягом з протоколу роботи системи електронної пошти Національного банку України FOSSDOCMAIL (а.с. 58).
Враховуючи, що загальна сума основного боргу відповідача складає 8 180,87 грн, підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підставні та підлягають до задоволення.
Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі пп. 4 п. 4 статті 6 розділу III Договору, просить стягнути з відповідача 106,60 грн 3% річних та 76,26 грн інфляційних втрат, щодо яких суд зазначає таке.
За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Законодавець у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, зокрема, сплатити гроші, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 Цивільного кодексу України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.
Частиною другою статті 4 Цивільного кодексу України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.
У силу положення статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.
У кредитора згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови).
Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 106,60 грн суми 3% річних, а саме із суми заборгованості 1460,87 грн (згідно акту № 4320099654) за період з 01.05.2025 по 31.10.2025 та із суми заборгованості 6720 грн (згідно акту №4320099885) за період з 01.06.2025 по 31.10.2025.
Суд перевіривши правильність визначення періодів нарахування 3% річних та виходячи з умов договору дійшов висновку про помилкове визначення позивачем початку прострочення оплати.
Як вже встановив суд, згідно умов п. 5 статті 5 розділу III Договору, Клієнт/депозитарна установа має здійснити оплату на підставі отриманого акта (у тому числі пені) до першого числа наступного місяця або письмово подати свої зауваження/заперечення щодо акта. У разі неподання зауважень/заперечень щодо акта Клієнтом/депозитарною установою в зазначений строк послуги є прийнятими в повному обсязі і такими, що підлягають оплаті, а акт таким, що підписаний обома Сторонами.
Водночас, суд враховує, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинностівключно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №803/350/17 та у справі №815/4720/16, від 13.06.2018 у справі №815/1298/17, від 14.08.2018 у справі №803/1387/17, від 28.08.2018 у справі №814/4170/15, від 08.10.2018 у справі №927/490/18).
Отже, згідно акту № 4320099654 з урахуванням вищенаведеного та умов п. 5 статті 5 розділу III Договору, перебіг прострочення розпочинається саме 02.05.2025, оскільки 01.05.2025 є останнім днем для оплати. 
Судом встановлено, що згідно акту №4320099885 позивач здійснює нарахування з 01.06.2025, останній день строку на оплату якого припадає на неділю, тобто неробочий день.
Згідно ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
У відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
З огляду на викладене, прострочення виконання грошового зобов`язання за актом №4320099885 розпочалося з 03.06.2025, оскільки 01.06.2025 це неділя, а перший робочий день є понеділок 02.06.2025, тобто день закінчення строку на оплату.
Отже, судом було здійснено самостійні розрахунки відповідно до яких, позивачем відповідні нарахування 3% річних з врахуванням встановлених фактичних обставин справи мали б здійснюватися із суми заборгованості 1460,87 грн (згідно акту № 4320099654) за період з 02.05.2025 по 31.10.2025 та із суми заборгованості 6720 грн (згідно акту №4320099885) за період з 03.06.2025 по 31.10.2025, та становлять 105,37 грн. У позові в частині стягнення з відповідача 1,23 грн. 3 % річних, суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю нарахування.
Як вже зазначив суд, позивачем також нараховано відповідачу 76,26 грн інфляційних втрат, а саме із суми заборгованості 1460,87 грн (згідно акту № 4320099654) за період з 01.05.2025 по 31.10.2025 та із суми заборгованості 6720 грн (згідно акту №4320099885) за період з 01.06.2025 по 31.10.2025.
Судом було здійснено самостійні розрахунки відповідно до яких, позивачем відповідні нарахування інфляційних втрат з врахуванням встановлених фактичних обставин справи мали б здійснюватися згідно акту № 4320099654 за період з 02.05.2025 по 31.10.2025 згідно акту №4320099885 за період з 03.06.2025 по 31.10.2025 та становлять 150,57 грн.
Разом з тим, відповідно частини другої статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, а відтак позовна вимога позивача про стягнення 76,26 грн інфляційних втрат підлягає до задоволення у повному обсязі. 
Крім того, у пп. 4 п. 4 статті 6 розділу III Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного здійснення оплати наданих послуг Клієнт сплачує Національному банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно перерахованих коштів за кожний день прострочення.
В силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до статей 1 і 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Згідно ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.
Отже, підставами для нарахування пені є, по-перше, прострочення у виконанні грошового зобов`язання, яке допустив боржник, по-друге встановлення конкретного розміру відповідної санкції договором або чинним законодавством.
Позивачем нараховано відповідачу 1101,53 грн пені, а саме згідно акту № 4320099654) за період з 01.05.2025 по 31.10.2025 та згідно акту №4320099885) за період з 01.06.2025 по 31.10.2025.
Судом було здійснено самостійні розрахунки відповідно до яких, позивачем відповідні нарахування пені з врахуванням встановлених фактичних обставин справи мали б здійснюватися згідно акту № 4320099654 за період з 02.05.2025 по 31.10.2025 згідно акту №4320099885 за період з 03.06.2025 по 31.10.2025, та становлять 1088,88 грн.
Отже, суд дійшов висновку, про те, що підлягає до стягнення з відповідача 1088,88 грн. пені, а в частині стягнення 12,65 грн пені слід відмовити за безпідставністю.
В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
Беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 9451,38 грн, з них 8180,87 грн. основного боргу, 76,26 грн інфляційних втрат, 105,37 грн 3% річних та 1088,88 грн пені. У позові про стягнення 13,88 грн, з них 1,23 грн 3% річних та 12,65 грн пені слід відмовити через безпідставність.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цією статтею, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи, що позивач подав позовну заяву через систему «Електронний суд» та приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2418,85 грн (9451,38*2422,40/9465,26) судового збору, в іншій частині судового збору залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 77, 86, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-
вирішив:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСТАНТА КОМПАНІ» (44301, Волинська обл., Ковельський р-н, місто Любомль, вул. Вишнева, будинок 5, офіс 11, код ЄДРПОУ 42398871) на користь Національного банку України (01601, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 9, код ЄДРПОУ 00032106) 9451,38 грн (дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят одну гривню 38 коп.), з них 8180,87 грн основного боргу, 76,26 грн інфляційних втрат, 105,37 грн 3% річних, 1088,88 грн пені та 2418,85 грн (дві тисячі чотириста вісімнадцять гривень 85 коп.) витрат зі сплати судового збору.
3. У позові про стягнення 13,88 грн, з них 1,23 грн 3% річних та 12,65 грн пені – відмовити. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено 20.01.2026

Суддя А. С. Вороняк