ПОСТАНОВА
Іменем України

05 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №420/30227/24
адміністративне провадження № А/990/2/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І. В.,
суддів: Білак М. В., Мацедонської В. Е., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Склярського Павла Миколайовича на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року (суддя-доповідач Димерлій О. О., судді: Кравченко К. В., Лук`янчук О. В.) у справі № 420/30227/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, скаржник) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII), як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є інвалідом І групи;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити позивача на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2. Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 04 листопада 2024 року позов задовольнив. Визнав протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є інвалідом І групи, що підтверджується відповідною довідкою до акта огляду медико - соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 19 липня 2024 року серії 12 ААД № 071872. Зобов`язав відповідача прийняти рішення про звільнення позивача на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є інвалідом І групи, що підтверджується відповідною довідкою до акта огляду МСЕК від 19 липня 2024 року серії 12 ААД №071872. Стягнув з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень.
3. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року змінено, виклавши третій абзац резолютивної частини в новій редакції: «Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є інвалідом І групи, що підтверджується відповідною довідкою до акта огляду МСЕК від 19 липня 2024 року серії 12 ААД №071872 з урахуванням висновків суду». В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду 04 листопада 2024 року залишено без змін.
4. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
5. Верховний Суд постановою від 07 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року скасував, а справу № 420/30227/24 направив на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
6. Суд апеляційної інстанції ухвалою від 20 травня 2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі № 420/30227/24. Запропоновано особам, які беруть участь у справі, подати до П`ятого апеляційного адміністративного суду власні письмові пояснення щодо спірних правовідносин з урахуванням викладених Верховним Судом у постанові від 07 травня 2025 року акцентів.
7. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2025 року визнано обов`язковою явку повноважних представників ОСОБА_1, військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) у судове засідання, яке відбудеться 03 липня 2025 року о 10 год у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) забезпечити явку повноважних представників у відкрите судове засідання в П`ятому апеляційному адміністративному суді, яке відбудеться 03 липня 2025 року о 10 год. Попереджено осіб, явку яких визнано обов`язковою, що у разі не виконання вимог даного судового рішення без поважних причин або без повідомлення про причини не виконання, до них може бути застосовано заходи процесуального примусу, визначені статтями 148-149 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
8. П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 липня 2025 року стягнув з представника ОСОБА_1 - адвоката Склярського П. М. в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6056 гривень. Стягнув з військової частини НОМЕР_1 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6056 грн. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Одеса) в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6056 гривень.
9. Суд апеляційної інстанції зазначив, що у судове засідання призначене на 03 липня 2025 року о 10 год жоден із представників учасників справи не з`явився. 17 червня 2025 року адвокатом Склярським П. М. до П`ятого апеляційного адміністративного суду скеровано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. При цьому, жодних обґрунтувань щодо наявності поважних причин, які унеможливлюють прибуття в судове засідання призначене на 03 липня 2025 року о 10 год, адвокатом Склярським П. М. не наведено, як і не додано жодних доказів на підтвердження наявності таких обставин. 
10. Інші учасники справи також не повідомили апеляційний адміністративний суд про наявність поважних причин, які унеможливлюють прибуття в судове засідання призначене на 03 липня 2025 року о 10 год.
11. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду розцінила зазначену вище поведінку учасників справи як зухвале невиконання процесуальних обов`язків та умисне ухилення від учинення дій, які покладено на них судом (щодо прибуття в судове засідання).
12. Суд апеляційної інстанції вказав на те, що постановлення ухвали про обов`язкову участь покладає на учасника справи обов`язок з`явитися в судове засідання, не обговорюючи доцільності такої вимоги (ухвали) суду. Невиконання цього процесуального обов`язку передбачає настання наслідків у виді застосування заходів процесуального примусу, одним з яких є штраф.
13. Оскільки у цьому випадку учасники справи без поважних причин не виконали ухвалу апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2025 року про визнання їх явки обов`язковою, суд апеляційної інстанції з урахуванням частини третьої статті 14, статей 144 - 145 КАС України (у зв`язку з невиконанням учасниками справи процесуального обов`язку із прибуття до суду, коли їх явку визнано судом обов`язковою) дійшов висновку, що необхідно застосувати до кожного із таких учасників справи штраф у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого становить 6056 гривень.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
14. Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції від 03 липня 2025 року, представник позивача адвокат Склярський П. М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з апеляційною скаргою.
15. Скаржник зауважив, що у день судового засідання 03 липня 2025 року у м. Одеса ще з ночі склалася надзвичайна безпекова ситуація, яка створила реальну загрозу життю та здоров`ю, що фактично унеможливлювало його особисту участь у судовому засіданні.
16. Звертає увагу, що з підстав непередбачуваності подій, які відбуваються у країні, ще 17 червня 2025 року направляв до суду клопотання про розгляд справи без його участі. На його думку, завчасно отримавши таке клопотання суд міг би в телефонному режимі прокомунікувати з адвокатом на предмет його обов`язкової участі. 
17. Вказує на те, що не мав наміру умисно ухилятися від покладених на нього обов`язків, проте його неявка до суду мала об`єктивні причини.
18. Посилається на те, що в умовах воєнного стану має здійснюватись оцінка дій учасників процесу з урахуванням надзвичайної ситуації, зокрема загрози безпеці та обмеження свободи пересування. Згідно з рішенням № 148 Ради адвокатів України від 16-17 листопада 2022 року неприбуття адвоката за викликом до суду або інших органів, а також припинення його участі у відповідних юрисдикційних процедурах, якщо це зумовлено наслідками війни (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетна чи інше збройне ураження території, де знаходиться адвокат та/або відповідний орган, а також окупація вказаної території тощо) становить поважну причину неявки адвоката у судове засідання.
19. З урахуванням наведеного вище, скаржник просить скасувати ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року.
Рух апеляційної скарги
20. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 20 січня 2026 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Склярського П. М. на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 у справі № 420/30227/24, а ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 лютого 2026 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
21. Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
22. Частиною другою статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
23. Пунктом 3 частини п`ятої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.
24. Частиною першою статті 144 КАС України визначено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
25. Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення (частина друга статті 144 КАС України).
26. Пунктом 5 частини першої статті 44 КАС України встановлено, що заходами процесуального примусу є штраф.
27. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від учинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.
28. Відповідно до частини четвертої статті 149 КАС України ухвалу про стягнення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду вищої інстанції. Оскарження такої ухвали не перешкоджає розгляду справи. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали про накладення штрафу є остаточною і оскарженню не підлягає. Ухвала Верховного Суду про стягнення штрафу оскарженню не підлягає.
29. Пунктом 6 частини третьої статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
30. Відповідно до пункту 24 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо стягнення штрафу в порядку процесуального примусу.
31. Колегія суддів встановила, що підставою для постановлення ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року про застосування до представника позивача заходу процесуального примусу у виді штрафу стало те, що він уникав від виконання свого процесуального обов`язку з`явитися на судове засідання після того, як цей суд визнав його явку обов`язковою (ухвала від 05 червня 2025 року у цій справі).
32. П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив, що у судове засідання, яке призначене на 03 липня 2025 року о 10 год жоден із представників учасників справи не з`явився. Представник позивача 17 червня 2025 року направив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. При цьому, жодних обґрунтувань щодо наявності поважних причин, які унеможливлюють прибуття в судове засідання не наведено, як і не додано жодних доказів на підтвердження наявності таких обставин.
33. З уваги на доводи апелянта колегія суддів зазначає, що одним із принципів адміністративного судочинства, поряд зі змагальністю сторін і диспозитивністю, є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі.
34. У частинах першій, третій-четвертій статті 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
35. Зважаючи на приписи статті 308 КАС України намагання суду апеляційної інстанції під час перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі з`ясувати обставини справи, які стосуються предмету спору, і перевірити їх доказами охоплюється завданням апеляційного перегляду судового рішення і не можуть свідчити про перебирання судом функції «обвинувачення» у вчиненні адміністративного правопорушення.
36. П`ятий апеляційний адміністративний суд, якщо визнав явку учасників справи обов`язковою, відповідно мав намір заслухати їх пояснення, діяв з метою з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язком, зокрема представника позивача в цьому випадку є виконати вимоги суду, або, якщо є обставини, які об`єктивно перешкоджають прибути на засідання, повідомити про них.
37. Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками П`ятого апеляційного адміністративного суду, що представник позивача жодних обґрунтувань щодо наявності поважних причин, які унеможливлюють прибуття в судове засідання (03 липня 2025 року) не наведено, як і не додано жодних доказів на підтвердження наявності таких обставин.
38. Верховний Суд звертає увагу, що клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника не звільняє представника позивача від обов`язку виконання вимог ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2025 року, якою визнано його явку в судове засідання обов`язковою.
39. У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про намагання (спроби) представника позивача з`явитися на судове засідання і сприяти суду у своєчасному розгляді справи за його позовом (як-от запропонувати орієнтовну дату, у межах якої він міг би прибути до суду з уваги на обмеження, пов`язані з дією воєнного стану).
40. Більш того, колегія суддів звертає увагу на помилковість суджень представника позивача, що, на його думку, П`ятий апеляційний адміністративний суд повинен був в телефонному режимі прокомунікувати з ним на предмет його обов`язкової участі у розгляді цієї справи.
41. Навпаки, з обсягу з`ясованих обставин, зокрема й пояснень представника позивача, висловлених в апеляційній скарзі, видається, що він якраз намагався уникнути участі у судовому засіданні з розгляду справи за його позовом, переконуючи у безпідставності вимог суду із цього приводу.
42. Щодо посилання представника позивача на введення воєнного стану на території України, колегія суддів зазначає, що скаржником не наведено причин і не подано доказів, які б підтверджували реальну відсутність у нього можливості прибути в судове засідання призначене на 03 липня 2025 року о 10 годині. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржник з поважних причин не з`явився у судове засідання, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
43. Варто розуміти, що постановлення ухвали суду про обов`язкову участь покладає на учасника справи обов`язок з`явитися в судове засідання, не обговорюючи доцільності такої вимоги (ухвали) суду. Невиконання цього процесуального обов`язку передбачає настання наслідків у виді застосування заходів процесуального примусу, одним з яких є штраф.
44. В обсязі встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що П`ятий апеляційний адміністративний суд при постановленні ухвали від 03 липня 2025 року, не допустив порушення норм процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 144, 149, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Склярського Павла Миколайовича залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року у справі № 420/30227/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний
Судді: М. В. Білак
В. Е. Мацедонська