ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

07 січня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/2435/25
Головуючий у першій інстанції – Ільченко О. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/100/26, № 22-ц/4823/101/26 

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Піцан В.М., 
учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Акціонерне товариство «Чернігівобленерго»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2025 року та на додаткове рішення цього ж суду від 26 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-
В С Т А Н О В И В :
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (далі по тексту – АТ «Чернігівобленерго»), в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Чернігівобленерго» від 02.04.2025 № 336-к в частині звільнення з роботи 02.04.2025 начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики АТ «Чернігівобленерго»; стягнути з АТ «Чернігівобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.04.2025 по день ухвалення судового рішення; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики АТ «Чернігівобленерго» та стягнути з АТ «Чернігівобленерго» середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць.
Позов обґрунтовував тим, що він працював на посаді начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики АТ «Чернігівобленерго». Наказом №336-к від 02.04.2025 його звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. При звільненні відповідачем враховано неодноразові порушення, виявлені під час перевірок, а саме: перебування підлеглого персоналу на роботі в нетверезому стані, що свідчить про відсутність контролю за дотриманням підлеглим персоналом вимог нормативно-правових актів з охорони праці, що є порушенням п.3.4. Посадової інструкції начальника дільниці служби транспорту і логістики, та невиконання п.1 наказу АТ «Чернігівобленерго» від 12.12.2024 №435/01-03 «Стосовно підсумків перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики». 
Також в наказі про застосування заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи ОСОБА_1 , відповідачем враховані попередні заходи дисциплінарного впливу на підставі наказів АТ «Чернігівобленерго» №435/01-03 від 12.12.2024 та №151-к від 13.02.2025, згідно з якими ОСОБА_1 не нараховувалася премія за результатами фінансово-господарської діяльності, а також наказів №408/01-03 від 26.11.2024 та №1213-к від 04.12.2024, згідно з якими ОСОБА_1 оголошувалися догани.
Позивач зазначав про відсутність підстав для звільнення з роботи, оскільки відсутня його вина по факту виявлення перебування працівника 19.02.2025 на робочому місці в нетверезому стані, крім того сплив місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення на момент прийняття оскаржуваного наказу, раніше застосовані заходи дисциплінарного стягнення згідно з наказами №408/01-03 та №1213-к є незаконними та необґрунтованими і не підтверджують невиконання чи неналежне виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 , а відповідно відсутня ознака систематичності невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків, а також при прийнятті оскаржуваного наказу не врахована попередня робота позивача.
Посилався, що оскільки підставами звільнення позивача з роботи було перебування підлеглого персоналу на роботі в нетверезому стані, що є порушенням п.3.4. Посадової інструкції начальника дільниці служби транспорту і логістики, та невиконання п.1 наказу АТ «Чернігівобленерго» №435/01-03 від 12.12.2024 «Стосовно підсумків перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики», то саме в межах зазначених порушень трудової дисципліни і має вирішуватися законність наказу та звільнення ОСОБА_1 з роботи. 
За доводами позову, під час перевірки, виявлено факт перебування на робочому місці 19.02.2025 о 09:40 водія ОСОБА_2 в нетверезому стані, яким надано пояснення, що 18.02.2025 він вдома ввечері вживав алкоголь, при виході на роботу 19.02.2025 огляд медпрацівником на алкотестері не проходив, оскільки автомобіль, яким він здійснює керування, знаходився на ремонті, чому при перевірці були показники 0,52 проміле він не знає.
Позивач зазначав, що 19.02.2025 перебував на робочому місці з 07:20 до 08:30. В період часу з 08:30 до 09:30 він на виконання своїх посадових обов`язків перебував на СТО для переоформлення неправильно складених документів, за дорученням інженера служби СТіЛ ОСОБА_3 Автомобіль ГАЗ-3307 АП під час робіт 18.02.2025 був поламаний і позивач надав розпорядження водію ОСОБА_2 ремонтувати автомобіль 19.02.2025. По зовнішньому вигляду ОСОБА_2 ознак перебування у нетверезому стані не виявлено. При допуску ОСОБА_2 до роботи, останній не перебував у нетверезому стані, а виявлення факту його перебування у нетверезому стані о 09:30 може свідчити, що ОСОБА_2 вжив спиртні напої, користуючись нагодою відсутності позивача на робочому місці, з причин виконання службових доручень в період часу з 08:30 до 09:15.
Стверджував, що всі вимоги п.1 наказу № 435-01-03 від 12.12.2024 ним в повній мірі виконувались і фактично виконані у визначений строк. ОСОБА_1 належним чином здійснював контроль за дотриманням підпорядкованими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, не допускати випадків перебування на робочому місці працівників у нетверезому стані. Факт перебування працівника ОСОБА_2 в нетверезому стані не пов`язаний з відсутністю контролю з боку позивача.
Крім того, наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи був прийнятий 02.04.2025 з порушенням місячного строку, що є підставою для скасування наказу про притягнення до адміністративної відповідальності.
Вважав незаконним врахування відповідачем попередніх заходів дисциплінарного впливу, згідно з наказами №435/01-03 від 12.12.2024 та №151-к від 13.02.2025, відповідно до яких ОСОБА_1 не нараховувалася премія за результатами фінансово-господарської діяльності, оскільки нарахування премії не є заходом дисциплінарного стягнення. 
Також, позивач вважав незаконним врахування при прийнятті оскаржуваного наказу від 02.04.2025 раніше застосованого заходу дисциплінарного стягнення на підставі наказу АТ «Чернігівобленерго» №408/01-03 від 26.11.2024, як підтвердження систематичності невиконання працівником обов`язків, покладених на нього трудовим договором, оскільки, 12.11.2024 працівниками служби охорони праці АТ «Чернігівобленерго» під час перевірки виявлено факт появи на роботі водія ОСОБА_2 в нетверезому стані. Позивач звертав увагу, що не допустив ОСОБА_2 до роботи за наслідком його появи на роботі в нетверезому стані і встановлення цих обставин, а відсторонив від роботи. При цьому ОСОБА_1 не може нести відповідальність за сам факт появи працівника на роботі в нетверезому стані, а може нести відповідальність виключно за допуск до роботи та його перебування на робочому місці в нетверезому стані. Щодо інших порушень, зазначених в наказі №408/01-03 від 26.11.2024, ОСОБА_1 неодноразово звертав увагу керівництва та просив виділити грошові кошти на їх усунення, проте такі прохання залишалися без реагування, відсутність вогнегасників зумовлено перебуванням їх на перевірці в м. Чернігові, оскільки не сплачено рахунок за проведення їх перевірки. 
Наголошував на тому, що при підготовці документів для бронювання, позивача не включено до списку військовозобов`язаних працівників АТ «Чернігівобленерго», які підлягають бронюванню.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Чернігівобленерго» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовлено.
В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем не було доведено обставин незаконності його звільнення на підставі Наказу №366-к від 02.04.2024, оскільки з досліджених доказів вбачається систематичність неналежного виконання ОСОБА_1 його трудових обов`язків, зважаючи на те, що до позивача вже застосовувалися заходи дисциплінарного впливу у вигляді догани та накази, на підставі яких такі заходи застосовувалися ОСОБА_1 не оскаржувалися, судом також враховано, що строк для застосування дисциплінарного стягнення на момент прийняття оскаржуваного наказу не сплив.
28.08.2025 представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Чередніченко О.М. звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким провести розподіл понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 30 000 грн.
Додатковим рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.09.2025 у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовлено.
Обґрунтовуючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду від 05.09.2025 у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Чернігівобленерго» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено, отже витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Не погодившись з вказаними рішеннями суду, представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Чередніченко О.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 05.09.2025 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі; скасувати додаткове рішення від 26.09.2025 та ухвалити нове рішення, яким стягнути з АТ «Чернігівобленерго» на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в суді першої та апеляційної інстанції.
Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм процесуального права та не повне з`ясування обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, не наведення мотивів відхилення доказів, на які посилався позивач, які мають значення для розгляду справи, не надання мотивованої оцінки аргументам, наведеним позивачем в обґрунтування своїх вимог, не наведення мотивів незастосування правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, на які посилався позивач.
Ключовими доводами апеляційної скарги є те, що законність застосованого дисциплінарного стягнення має перевірятись виключно в частині встановлення фактів неодноразового перебування підлеглого персоналу на роботі в нетверезому стані, що свідчить про відсутність контролю позивача за дотримання підлеглим персоналом вимог нормативно-правових актів з охорони праці та є порушенням п.3.4. Посадової інструкції начальника дільниці служби транспорту і логістики.
Зазначає, що на момент перевірки водій ОСОБА_2 не перебував на робочому місці, а з`явився на роботу, що є суттєво відмінним. Позивач не може нести відповідальність за сам факт появи працівника на роботу в нетверезому стані, а виключно за допуск до роботи та його перебування на робочому місці в нетверезому стані.
Вказує, що згідно з наказом від 26.11.2024 №408/01-03 позивачу ставиться в провину саме поява на роботі підлеглого персоналу в нетверезому стані, а не допуск працівника до роботи після встановлення факту його появи на роботі в нетверезому стані чи перебування працівника на робочому місці в нетверезому стані.
Наголошує на тому, що після приїзду на роботу та контролю виконання своїх посадових обов`язків працівниками, позивач мав би можливість виявити перебування ОСОБА_2 в нетверезому стані та вжити належних заходів по даному факту. 
Звертає увагу на те, що судом враховано раніше застосовані заходи дисциплінарного впливу згідно наказів АТ «Чернігівобленерго» від 12.12.2024 №435/01-03 та від 13.02.2025 №151-к, за якими позивачу не нараховувалась премія за результатами фінансово-господарської діяльності, що є незаконним і необґрунтованим, адже не нарахування премії - не є заходом дисциплінарного стягнення, як передбачено ч.1 ст.147 КЗпП України.
Стверджує, що на зазначені в наказі №408/01-03 від 26.11.2024 причини оголошення йому догани ним неодноразово зверталась увага вищого керівництва на наявні порушення, на усунення яких він просив виділити грошові кошти, проте такі прохання залишались без реагування. Крім того, судом встановлено, що позивач взагалі не був ознайомлений з наказом від 24.02.2022 №73/01-03 «Про призначення осіб, відповідальних за електрогосподарство», згідно якого його призначено відповідальним за електрогосподарство, та з наказом від 19.01.2023 №16/01-03 «Про призначення осіб, відповідальних за пожежну безпеку в службі транспорту і логістики АТ «Чернігівобленерго», згідно якого його призначено відповідальним за пожежну безпеку. Наказ №408/01-03 від 26.11.2024 в цій частині, не стосується порушень та їх систематичності, які стали підставою для звільнення позивача згідно оспорюваного наказу від 02.04.2025 №336 К.
Вказує, що позивач неодноразово приїздив до м. Чернігова до АТ «Чернігівобленерго» з метою виконання покладних на нього трудових обов`язків і жодних зауважень з цього приводу до нього не було. При застосуванні дисциплінарного стягнення, згідно наказу від 04.12.2024 №1213-к, відповідач не посилався на жодний нормативно акт, який врегульовує порядок повідомлення про прибуття до АТ «Чернігівобленерго». Також судом першої інстанції залишено поза увагою те, що наказ №1213-к від 04.12.2024 не стосується порушень та їх систематичності, які стали підставою для звільнення позивача згідно оспорюваного наказу від 02.04.2025 №336-К.
Вважає, що у відповідача упереджене ставлення, події, які відбувались в період з листопада місяця 2024 року до моменту його звільнення, пов`язані виключно з наміром звільнити позивача з роботи, враховуючи, що його не включено до списку військовозобов`язаних працівників АТ «Чернігівобленерго», які підлягають бронюванню. 
Зауважує, що ним виконано всі вимоги норм процесуального права в частині подання суду доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 30 000,00 грн. У позовній заяві він повідомив про орієнтовні витрати на правничу допомогу адвоката у суді першої інстанції у сумі 30 000,00 грн, їх розподіл за наслідками розгляду справи та подання доказів у встановлений процесуальним законом строк.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Чернігівобленерго» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду, а рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05.09.2025 та додаткове рішення від 26.09.2025 залишити без змін, посилаючись на те, що вони є законними, обґрунтованими та такими, що прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення даної справи, а отже передбачені ЦПК України підстави для їх скасування відсутні
Зазначає, що під особистий підпис 03.10.2022 начальник Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики ОСОБА_1 був ознайомлений належним чином з Положенням про службу транспорту і логістики та Посадовою інструкцією.
Наголошує на тому, що Наказом АТ «Чернігівобленерго» від 02.04.2025 № 366-к «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення», враховано неодноразові порушення, виявлені під час перевірок, а саме, перебування підлеглого персоналу на роботі в нетверезому стані, що свідчить про відсутність контролю за дотриманням підлеглим персоналом вимог нормативно-правових актів з охорони праці, що є порушенням пункту 3.4 Посадової інструкції. Начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики ОСОБА_1 звільнено з роботи 02.04.2025 на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.
Звертає увагу на те, що накази АТ «Чернігівобленерго» від 04.12.2024 № 1213-к «З особового складу» та від 13.02.2025 № 151-к «З особового складу», якими ОСОБА_1 оголошено догану та наказано не нараховувати премію не стосуються систематичних порушень, за які ОСОБА_1 звільнено, а лише характеризують його роботу за період до його звільнення. Усі зафіксовані АТ «Чернігівобленерго» порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни стосуються виключно лише тих обов`язків, які є складовими його трудової функції чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку.
Вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції належним чином досліджені фактичні обставини справи та надані сторонами докази, правильно оцінено характер вчинених ОСОБА_1 порушень трудової дисципліни, їх кількість та систематичність, поведінка ОСОБА_1 , порядок накладення на нього дисциплінарних стягнень.
Посилається, що факт перебування водія ОСОБА_2 в нетверезому стані є доведеним та належним чином зафіксованим, а факт допускався чи не допускався ОСОБА_2 безпосередньо до роботи не впливає на правильність вирішення даного спору.
Зауважує, що суд першої інстанції, належним чином дослідивши наказ АТ «Чернігівобленерго» від 26.11.2024 № 408/01-03 в сукупності з іншими доказами та фактичними обставинами даної справи, дійшов обґрунтованого висновку, що оголошене зазначеним наказом дисциплінарне стягнення стосується невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на нього безпосередньо трудовим договором та даний захід дисциплінарного стягнення не втратив юридичної сили за давністю або не знятий достроково.
Стверджує, що посилання в оскаржуваному наказі на наказ від 12.12.2024 № 435/01-03 є виключно свідченням про врахування АТ «Чернігівобленерго» при обранні із двох альтернативних дисциплінарних стягнень попередньої роботи позивача, що жодним чином не суперечить приписам КЗпП України.
Зазначає, що оскаржуваний наказ АТ «Чернігівобленерго» від 02.04.2024 № 366-к «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення» прийнято у межах місячного строку з моменту завершення перевірки та оформлення її результатів Актом, що не суперечить приписам статті 148 КЗпП України та повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у наведених вище постановах.
Також посилається на Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постанову Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з яких вбачається, що бронювання працівника - це право, а не обов`язок роботодавця. Роботодавець може забронювати своїх працівників, які відповідають встановленим критеріям, але не зобов`язані це робити. Бронювання працівників здійснюється в залежності від потреб підприємства в той чи інший період часу, про що АТ «Чернігівобленерго» повідомило ОСОБА_1 листом від 11.03.2025. 
Вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на його користь витрат на правничу допомогу, що повністю відповідає фактичним обставинам даної справи та узгоджується з приписами ЦПК України.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики АТ «Чернігівобленерго» з 28.01.2022 та був звільнений 02.04.2025 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, що підтверджується даними копії трудової книжки, серія НОМЕР_1 (а.с. 14-16).
03.10.2022 ОСОБА_1 ознайомлений з Положенням про службу транспорту і логістики (а.с. 97-101) та Посадовою інструкцією начальника дільниці служби транспорту і логістики, з п.3.4 якої вбачається, що начальник дільниці СТіЛ повинен, зокрема, контролювати дотримання робітниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці та правил пожежної безпеки, вживати заходи по усуненню виявлених порушень (а.с. 102-105).
07.11.2024 складено Акт перевірки виконання нормативних документів з охорони праці на робочому місці, у якому зазначено ряд порушень, порушником є начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 . Акт підписано ОСОБА_1 власноручно з приміткою «не згоден» (а.с. 31).
Приписом №3 від 07.11.2024, затвердженого Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 15.11.2004 № 255, запропоновано ОСОБА_1 усунути порушення та недоліки (а.с. 32-33).
12.11.2024 складено акт про перебування на роботі в нетверезому стані водія автотранспортних засобів Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_2 , який знаходився на своєму робочому місці у робочий час у нетверезому стані, про що свідчили наступні ознаки: різкий запах алкоголю з рота під час видихання повітря, порушення координації рухів, нестійка хода, нечітка та незв`язна мова, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкіри обличчя, зниження відчуття свідомості, швидкості реакції і концентрації уваги, втрата послідовності мислення (а.с. 34).
Відповідно до даних копії пояснювальної записки, ОСОБА_2 повідомив, що при перевірці стану за допомогою пристрою «Алкотестер» показав результат – 0,24 проміле. Пояснити може тим, що вживав ліки, назву не пам`ятає (а.с. 35).
13.11.2024 складено Акт про те, що начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, тобто зранку на роботу не з`являвся (а.с. 74).
У пояснювальній записці від 13.11.2024 ОСОБА_1 визнав, що ним допущене порушення у випадку несанкціонованого покидання робочого місця – без погодження та дозволу керівництва, зобов`язався в подальшому подібного не допускати (а.с. 106).
Відповідно до копії службової записки директора з захисту активів ОСОБА_4 , який вважає за доцільне за прогул 13.11.2024 та самовільні дії по облаштуванню камерами відеоспостереження виробничої території підприємства, яке належить до об`єктів критичної інфраструктури, а також постійне перебування на території підприємства, без погодження власного автомобіля – начальнику Прилуцької дільниці СТіЛ дирекції з забезпечення діяльності ОСОБА_1 оголосити догану та премію за листопад 2024 року не виплачувати (а.с. 113-114).
Наказом АТ «Чернігівобленерго» №408/01-03 від 26.11.2024 начальнику Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики ОСОБА_1 оголошено догану, премію за результатами фінансово-господарської діяльності за жовтень 2024 року не нараховувати (а.с. 29-30).
Наказом АТ «Чернігівобленерго» №1213-к від 04.12.2024 за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_1 , начальнику Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики, оголошено догану та премію за результатами фінансово-господарської діяльності за листопад 2024 року не нараховувати (а.с. 36).
Наказом АТ «Чернігівобленерго» №435/01-03 від 12.12.2024 начальнику Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики ОСОБА_1 наказано посилити контроль за дотриманням підпорядкованими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці та не допускати випадків перебування на робочому місці працівників у нетверезому стані, термін: постійно (а.с. 26-27).
В пояснювальній записці від 13.02.2025 ОСОБА_1 зазначив, що ніяких вказівок з приводу відлучення з робочого місця ОСОБА_5 він не надавав, та не був повідомлений підлеглим про відсутність на робочому місці (а.с. 87).
Наказом АТ «Чернігівобленерго» №151-к від 13.02.2025 за порушення вимог охорони праці ОСОБА_1 , начальнику Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики, наказано премію за результатами фінансово-господарської діяльності за січень 2025 року не нараховувати (а.с. 28). 
19.02.2025 складено акт про перебування на роботі в нетверезому стані водія автотранспортних засобів СТіЛ ОСОБА_2 19.02.2025 о 9 год 30 хв, який знаходився на своєму робочому місці у робочий час у нетверезому стані, про що свідчили наступні ознаки: різкий запах алкоголю з рота під час видихання повітря, порушення координації рухів, нестійка хода, нечітка та незв`язна мова, виражене тремтіння пальців рук, зміна забарвлення шкіри обличчя, зниження відчуття свідомості, швидкості реакції і концентрації уваги, втрата послідовності мислення (а.с. 23).
Відповідно до копії пояснювальної записки, ОСОБА_2 повідомив, що ввечері 18.02.2025 вживав алкоголь. 19.02.2025 прийшов на роботу і, оскільки автомобіль стоїть на ремонті, медичний огляд не проходив. При перевірці стану алкотестер показав результат – 0,52 проміле. Зранку 19.02.2025 алкоголь не вживав (а.с. 24).
Згідно з копією пояснювальної записки начальника Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 , 19.02.2025 він перебував на робочому місці з 7 год 20 хв до 8 год 30 хв. В період часу з 8 год 30 х. до 9 год 30 хв ОСОБА_1 на виконання своїх посадових обов`язків перебував на СТО для переоформлення неправильно складених документів, за дорученням начальника. Автомобіль ГАЗ-3307 АП під час робіт 18.02.2025 був поламаний і ОСОБА_1 надав розпорядження водію ОСОБА_2 ремонтувати автомобіль 19.02.2025. По зовнішньому вигляду ОСОБА_2 ознак перебування у нетверезому стані виявлено не було. При допуску ОСОБА_2 до роботи, останній не перебував у нетверезому стані (а.с. 25).
Відповідно до копії Акта по результатам перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики від 06.03.2025 (а.с. 75-89), виявлено, що інженер 2 категорії Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_5 був відсутній на роботі 13.02.2025 з 12 год 45 хв по 16 год 10 хв, що є порушенням п. 4.1. та п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Головою правління та Фінансовим директором АТ «Чернігівобленерго» 28.10.2020. Даний факт свідчить про те, що начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 не забезпечує належний контроль за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, чим порушує вимоги п. 3.4 посадової інструкції начальника дільниці СТіЛ, що підтверджується також копією Акта про відсутність на роботі від 13.02.2025 (а.с. 86). 
Також, відповідно до даних Акта по результатам перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики від 06.03.2025 при проведені перевірки з питань охорони праці Прилуцької СТіЛ ОСОБА_2 перебував на робочому місці 19.02.2025 о 9 год 30 хв у нетверезому стані (покази алкотестера Алкофор 307 склали 0,52 проміле), чим порушив трудову дисципліну, а саме: вимоги п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Головою Правління та Фінансовим директором АТ «Чернігівобленерго» 28.10.2020. Подібний випадок зафіксовано 12.11.2024, тоді ОСОБА_2 також перебував на роботі у нетверезому стані (покази алкотестера Алкофор 307 склали 0,29 проміле). Згадані випадки перебування підлеглого персоналу на робочому місці у нетверезому стані свідчать про те, що начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 не забезпечує належний контроль за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, чим порушує вимоги п. 3.4 посадової інструкції начальника дільниці СТіЛ (а.с. 83 зворот).
Крім того, при проведенні перевірки електрогазозварник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_6 був відсутній на роботі 19.02.2025, жодних заяв щодо відпустки тощо до відділу кадрів АТ «Чернігівобленерго» не надходило. Станом на 10 год 00 хв безпосередній керівник ОСОБА_7 – начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 не знав про відсутність на роботі ОСОБА_6 та його місцезнаходження в робочий час, що свідчить про незабезпечення належного контролю за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці та є порушенням вимоги п.3.4 посадової інструкції начальника дільниці СТіЛ (а.с. 87 зворот).
Наказом АТ «Чернігівобленерго» №336-к від 02.04.2025, враховуючи неодноразові порушення, виявлені під час перевірок, а саме перебування підлеглого персоналу на роботі в нетверезому стані, що свідчить про відсутність контролю за дотриманням підлеглим персоналом вимог нормативно-правових актів з охорони праці, що є порушенням п. 3.4. Посадової інструкції начальника дільниці служби транспорту і логістики, а також враховуючи невиконання п. 1 наказу АТ «Чернігівобленерго» від 12.12.2024 № 435/01-03 «Стосовно підсумків перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики» ОСОБА_1 , начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики, звільнено з роботи 02.04.2025 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 17-18).
07.02.2025 ОСОБА_1 звертався із заявою до Голови правління АТ «Чернігівобленерго» Фелик С.В., в якій просив вжити необхідних заходів щодо надання йому права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації шляхом бронювання як працівника критично важливого підприємства АТ «Чернігівобленерго» (а.с. 41), на яку йому надано відповідь, що при подальшому формуванні списків військовозобов`язаних працівників АТ «Чернігівобленерго», які пропонуються до бронювання, товариством буде розглянуто його пропозицію (а.с. 42).
27.03.2025 працівники служби СТіЛ Прилуцької дільниці АТ «Чернігівобленерго» звернулися до Голови правління АТ «Чернігівобленерго» з колективним проханням не звільняти з посади начальника Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 (а.с. 43-44).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено обставин незаконності його звільнення на підставі Наказу №366-к від 02.04.2024, оскільки з досліджених доказів вбачається систематичність неналежного виконання ОСОБА_1 його трудових обов`язків, зважаючи на те, що до позивача вже застосовувалися заходи дисциплінарного впливу у вигляді догани та накази, на підставі яких такі заходи застосовувалися ОСОБА_1 не оскаржувалися, та беручи до уваги, що строк для застосування дисциплінарного стягнення на момент прийняття оскаржуваного наказу не сплив, оскільки Акт АТ «Чернігівобленерго» про результати перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики, яким було зафіксовано порушення безпосередньо начальником Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики ОСОБА_1 п.3.4 Посадової інструкції, тобто не забезпечення контролю за дотриманням підлеглим персоналом вимог нормативно-правових актів з охорони праці, складено 06.03.2025.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Основоположні засади реалізації права на працю визначені положеннями статті 43 Конституції України, якою закріплено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Статтею 147 КЗпП України визначено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.
Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.
За передбаченою пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставою працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення.
Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
До таких видів стягнень згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України належать догана та звільнення.
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібна сукупність таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; до працівника раніше протягом року вже застосовувалися заходи дисциплінарного або громадського стягнення; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
Отже, працівника може бути звільнено за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України лише в разі порушення трудової дисципліни чи невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, які були допущені працівником після того, як до нього було застосовано дисциплінарне чи громадське стягнення (яке не скасоване та не втратило юридичної сили за давністю). При звільненні за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібно встановити, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок; чи застосовувалися інші заходи дисциплінарного або громадського стягнення та чи можна вважати вчинення дисциплінарного проступку систематичним невиконанням працівником обов`язків без поважних причин.
Водночас систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі № 489/58/20 (провадження № 61-11862св20).
Отже для звільнення працівника за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України потрібне існування факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) вчинення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше і на момент повторного невиконання ним без поважних причин трудових обов`язків їх не знято і не погашено.
Під час розгляду справи роботодавець зобов`язаний довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, яким він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.
При цьому роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України), тому відмова працівника від виконання роботи, що не входить до кола його обов`язків, не є порушенням трудової дисципліни і, відповідно, такі дії не дають підстав для його звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19).
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , надав відповідну правову оцінку поданим сторонами доказам у їх сукупності, у тому числі оскаржуваним наказам роботодавця і посадовій інструкції працівника, й зробив обґрунтовані висновки по суті вирішення спору.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що оспорюваний позивачем наказ про застосування заходу дисциплінарного стягнення № 336-к від 02.04.2025 містить посилання на положення посадової інструкції позивача.
Крім того, судом першої інстанції надано оцінку правовим підставам винесення роботодавцем наказу про звільнення працівника, у тому числі фактам вчинення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.
Цим самим суд врахував, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення (річний строк та інше). Отже, незалежно від того, чи оспорює позивач такі накази, які й не потрібно оспорювати заявленням окремої позовної вимоги, суд перевіряє законність таких наказів про оголошення доган, які передували звільненню за систему порушень.
До подібних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 21 червня 2023 року у справі № 212/5018/20 (провадження № 61-2744св 23), від 19 липня 2023 року у справі № 216/1431/19 (провадження № 61-4942св 23), від 14 лютого 2024 року у справі № 537/4343/20 (провадження № 61-9754св 23).
Положенням п.3.4 Посадової інструкції начальника дільниці служби транспорту і логістики, передбачено, що начальник дільниці СТіЛ повинен, зокрема, контролювати дотримання робітниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці та правил пожежної безпеки, вживати заходи по усуненню виявлених порушень (а.с. 102-105).
За неналежне виконання п.3.4 Посадової інструкції начальника дільниці служби транспорту і логістики, Наказом АТ «Чернігівобленерго» №408/01-03 від 26.11.2024 начальнику Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики ОСОБА_1 оголошено догану, премія за результатами фінансово-господарської діяльності за жовтень 2024 року не нараховувалась (а.с. 29-30).
Надалі Наказом АТ «Чернігівобленерго» №1213-к від 04.12.2024 за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_1 , начальнику Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики, повторно оголошено догану, премія за результатами фінансово-господарської діяльності за листопад 2024 року не нараховувалась (а.с. 36).
Крім того, 06.03.2025 Актом по результатам перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики встановлено, що при проведені перевірки з питань охорони праці Прилуцької СТіЛ ОСОБА_2 перебував на робочому місці 19.02.2025 о 9 год 30 хв у нетверезому стані (покази алкотестера Алкофор 307 склали 0,52 проміле), чим порушив трудову дисципліну, а саме: вимоги п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Головою Правління та Фінансовим директором АТ «Чернігівобленерго» 28.10.2020. Подібний випадок було зафіксовано 12.11.2024, тоді ОСОБА_2 також перебував на роботі у нетверезому стані (покази алкотестера Алкофор 307 склали 0,29 проміле). 
Також в акті зазначено, що згадані випадки перебування підлеглого персоналу на робочому місці у нетверезому стані свідчать про те, що начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 не забезпечує належний контроль за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, чим порушує вимоги п. 3.4 посадової інструкції начальника дільниці СТіЛ (а.с. 83 зворот).
Вищевикладене свідчить про неодноразові факти перебування підлеглого персоналу на робочому місці у нетверезому стані, що вказує на неналежне виконання начальником Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 покладених на нього посадових обов`язків, передбачених Посадовою інструкцією начальника дільниці служби транспорту і логістики, з якою останній 03.10.2022 ознайомився під особистий підпис.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що строк для застосування дисциплінарного стягнення на момент прийняття оскаржуваного наказу АТ «Чернігівобленерго» від 02.04.2024 № 366-к про застосування заходу дисциплінарного стягнення не сплив, оскільки його прийнято у межах місячного строку з моменту завершення перевірки та оформлення її результатів Актом від 06.03.2025, що не суперечить приписам статті 148 КЗпП України .
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність вини позивача у зв`язку з тим, що порушення були виявлені під час перевірки, а також про розмежування понять «поява на роботі» і «допуск до роботи», враховуючи, що згідно акту від 12.11.2024, складеного о 08 год 15 хв, встановлено, що водій автотранспортних засобів Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_8 знаходився на своєму робочому місці у робочий час у нетверезому стані (а.с. 34), вказані обставини не спростовані належними і допустимими доказами, крім того такі доводи не спростовують встановленого судом факту неналежного виконання позивачем покладених на нього посадових обов`язків.
Відповідно до п. 3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого 28.10.2020, передбачено, що для працівників Товариства встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями – субота та неділя і такий розпорядок роботи: початок роботи – 8.00; перерва для харчування та відпочинку – 12.00 до 12.45; час закінчення роботи – 17.00. Час закінчення роботи в п`ятницю – відповідно до наказу про річну норму тривалості робочого часу.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 щодо того, що на момент перевірки водій ОСОБА_2 не перебував на робочому місці, а з`явився на роботу, спростовуються матеріалами справи, а саме пунктом 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку АТ «Чернігівобленерго», якими для працівників Товариства встановлено п`ятиденний робочий тиждень та визначено робочий час з 08 год 00 хв до 17 год 00 хв.
З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, що позивач мав би можливість виявити порушення лише після свого прибуття на роботу, однак цьому завадила перевірка, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та доведеності вчинення дисциплінарного проступку, за наслідком якого позивача притягнуто до відповідальності.
Також не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги, що раніше застосовані заходи дисциплінарного впливу згідно наказів АТ «Чернігівобленерго» від 12.12.2024 №435/01-03 та від 13.02.2025 №151-к, за якими позивачу не нараховувалась премія за результатами фінансово-господарської діяльності є незаконними і необґрунтованими, адже не нарахування премії - не є заходом дисциплінарного стягнення, як передбачено ч.1 ст.147 КЗпП України. 
Ненарахування або зменшення премії не є дисциплінарним стягненням, а належить до заохочувальних заходів, що залежать від результатів роботи працівника та дотримання ним трудової дисципліни. Премія, як складова додаткової заробітної плати, має заохочувальний характер та виплачується за наявності передбачених положеннями про преміювання умов і показників. У разі невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків роботодавець вправі не нараховувати премію, що саме по собі не є притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Ненарахування позивачу премії за результатами фінансово-господарської діяльності здійснювалося за наслідком оцінки результатів його роботи та допущених порушень посадових обов`язків. Сам по собі факт не нарахування премії не свідчить про незаконність дій роботодавця. 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17 (провадження № 14-157цс19) зроблено висновок, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином.
Під час прийняття його на роботу позивач власноручним підписом підтвердив ознайомлення з посадовою інструкцією, жодних письмових заперечень чи зауважень стосовно пунктів, викладених в ній, не подавав. Судом не встановлено, що позивач звертався до роботодавця з будь-якими заявами про те, що на нього покладені обов`язки, виконання яких він не може забезпечувати належним чином.
До звільнення 02.04.2025 позивач двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, а саме Наказом АТ «Чернігівобленерго» №408/01-03 від 26.11.2024 та Наказом АТ «Чернігівобленерго» №1213-к від 04.12.2024.
З врахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги, щодо порушення строку притягнення до відповідальності підтверджується, що сам факт перебування та порушення трудової дисципліни водієм ОСОБА_2 було зафіксовано 19.02.2014 та жодних додаткових службових перевірок по даному факту не проводилось і підставою для притягнення до відповідальності позивача були наведені ті ж документи, спростовуються даними Акту по результатам перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики від 06.03.2025 (а.с. 75-89), згідно якого виявлено, що інженер 2 категорії Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_5 був відсутній на роботі 13.02.2025 з 12 год 45 хв по 16 год 10 хв по 16 год 10 хв, що є порушенням п. 4.1. та п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Головою правління та Фінансовим директором АТ «Чернігівобленерго» 28.10.2020. Даний факт свідчить про те, що начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 не забезпечує належний контроль за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, чим порушує вимоги п. 3.4 посадової інструкції начальника дільниці СТіЛ, що підтверджується також копією Акта про відсутність на роботі від 13.02.2025 (а.с. 86). 
Також, відповідно до даних Акта по результатам перевірки фінансово-господарської діяльності Прилуцької дільниці служби транспорту і логістики від 06.03.2025 при проведені перевірки з питань охорони праці Прилуцької СТіЛ ОСОБА_2 перебував на робочому місці 19.02.2025 о 9 год 30 хв у нетверезому стані (покази алкотестера Алкофор 307 склали 0,52 проміле), чим порушив трудову дисципліну, а саме: вимоги п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, затверджених Головою Правління та Фінансовим директором АТ «Чернігівобленерго» 28.10.2020. Подібний випадок зафіксовано 12.11.2024, тоді ОСОБА_2 також перебував на роботі у нетверезому стані (покази алкотестера Алкофор 307 склали 0,29 проміле). Вказані випадки перебування підлеглого персоналу на робочому місці у нетверезому стані свідчать про те, що начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 не забезпечує належний контроль за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці, чим порушує вимоги п. 3.4 посадової інструкції начальника дільниці СТіЛ (а.с. 83 зворот).
Крім того, при проведенні перевірки електрогазозварник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_6 був відсутній на роботі 19.02.2025, жодних заяв щодо відпустки тощо до відділу кадрів АТ «Чернігівобленерго» не надходило. Станом на 10 год 00 хв безпосередній керівник ОСОБА_7 – начальник Прилуцької дільниці СТіЛ ОСОБА_1 не знав про відсутність на роботі ОСОБА_6 та його місцезнаходження в робочий час, що свідчить про незабезпечення належного контролю за дотриманням підлеглими працівниками вимог нормативно-правових актів з охорони праці та є порушенням вимоги п.3.4 посадової інструкції начальника дільниці СТіЛ (а.с. 87 зворот).
Відповідно до п. 6.5. Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого 28.10.2020, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення. Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року.
За матеріалами справи, дисциплінарне стягнення, накладене Наказом АТ «Чернігівобленерго» №408/01-03 від 26.11.2024, не зняте, а навпаки накладене нове Наказом АТ «Чернігівобленерго» №1213-к від 04.12.2024, в подальшому наказом АТ «Чернігівобленерго» від 02.04.2025 № 336-к було застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення з роботи 02.04.2025 начальника Прилуцької дільниці служби транспорту і логістику ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП, що вказує на те, що в діях (бездіяльності) позивача присутня така кваліфікуюча ознака, як систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором (посадовою інструкцією). 
Судом не встановлено поважних причин, з яких позивач допустив неналежне виконання посадових обов`язків, наявності об`єктивних перешкод в їх здійсненні або створення йому перешкод в їх виконанні, що свідчить про винність його поведінки.
Посилання в апеляційній скарзі на не врахування судом першої інстанції правових висновків, а також відсутності мотивів не врахування їх не може бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції, оскільки посилання на висновки Верховного Суду як таке із вказівкою про неоднакове застосування норм права у різних справах, хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм права.
Апеляційний суд враховує, що Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами
Враховуючи викладене, суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За приписами ч. ч. 1 - 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 05.09.2025 - без змін, тому підстави для скасування додаткового рішення цього ж суду від 26.09.2025 відсутні.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 05 вересня 2025 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12.01.2026.

Головуючий Судді: