УХВАЛА
 
08 грудня 2025 року
 
м. Київ
 
справа № 127/27525/22
 
провадження № 61-13881ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 липня 2025 року
та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 вересня 2025 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор Лука-Мелешківської сільської ради Бучацький Микола Олегович, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Подолян Ольга Олександрівна, про визнання недійсним договору, скасування рішення державного реєстратора та витребування майна з чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.                 У листопаді 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 відповідно до якого просив: 
-                     визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер 0520681000:02:000:0786, загальною площею 0, 0453 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений
01 червня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Подолян О. О., зареєстрований в реєстрі за № 1182;
-                     витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вищенаведену земельну ділянку;
-                     скасувати рішення державного реєстратора Лука-Мелешківської сільської ради Бучацького М. О. про державну реєстрацію права власності, індексний номер 62037076, від 03 грудня 2021 року про реєстрацію права власності на житловий будинок.
 
2.                 Вінницький районний суд Вінницької області рішенням
від 07 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 30 вересня 2025 року, у задоволенні позову відмовив. Скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 березня 2023 року. 
 
3.                 03 листопада 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє
представник - адвокат Чернілевська Р. В., засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницький районний суд Вінницької області від 07 липня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду
від 30 вересня 2025 року.
 
4.                 Верховний Суд ухвалою від 18 листопада 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав заявнику строк для усунення її недоліків. Заявнику необхідно було надати докази, з яких можливо встановити ціну позову, а також сплатити судовий збір за подання касаційної скарги.
 
5.                 02 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє
представник - адвокат Чернілевська Р. В., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучила докази на підтвердження відомостей щодо ціни позову та докази сплати судового збору. 
 
6.                 Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
7.                 Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України
не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
8.                 Конституційний Суд України Рішенням від 22 листопада 2023 року
№ 10-р(II)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України
(є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
9.                 Припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, що встановлює один із «фільтрів» касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачуваним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
10.            Встановлений у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України такий «фільтр» касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, як малозначність справи, не є непереборною перешкодою для доступу особи до суду касаційної інстанції. Тому пункт 2 частини третьої
статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого унормування процесуальних правовідносин щодо відкриття касаційного провадження
у малозначних справах (абзац третій пункту 7.10 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
 
11.            Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
12.            Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування;
3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
13.            Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
 
14.            Згідно з пунктом другим частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
15.            На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 листопада 2025 року заявник надав копію договору звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, відповідно до якого вартість спірної земельної ділянки становить
402 400 грн.
 
16.            Отже, що ціна позову у цій справі складає 402 400 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб
(3 028*250=757 000 грн).
 
17.            Справу в іншій частині Верховний Суд вважає малозначною, оскільки доходить висновку про її незначну складність у цій частині. Справа не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої 
статті 19 ЦПК України, та не відноситься до переліку справ, передбаченого 
частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
 
18.            Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи,
що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження.
 
19.            При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та малозначній справі, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
20.            Касаційна скарга не містить посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі
зціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та малозначній справі, підлягають касаційному оскарженню.
 
21.            Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
22.            Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судом у системі судоустрою України, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
 
23.            Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
 
24.            Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
25.            Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня
1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
26.            Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо: касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
27.            Оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, і наявність випадків, передбачених
пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження суд відмовляє.
 
28.            Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області
від 07 липня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 вересня 2025 року.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                     А. А. Калараш
 
Є. В. Петров
 
В. В. Пророк