Справа № 367/8390/25
Провадження №2/367/2219/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

26 січня 2026 року        місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді Білогруд О.О.,
секретаря судового засідання Гончаренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
установив:
І. Стислий виклад позиції сторін.
У липні 2025 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал»» (далі - «Позивач», ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал») через підсистему «Електронний суд» подано до суду позов до ОСОБА_1 (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 600,00 гривень. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1420467370731 (далі – Договір»), відповідно якого відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 7500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 540,2% (1,48% в день) річних від суми кредиту, реальна процентна ставка – 12164,63%. Строк кредитування 120 днів з 22.07.2024 до 19.11.2024 (пункту 1.3 Договору).
На виконання умов договору Позивачем свої зобов`язання виконано належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого станом на 16.07.2025 виникла заборгованість за договором загальною сумою 33 600,00 грн, яка складається з 7500,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 11 100,00 грн - заборгованості за відсотками, 15 000,00 грн – штраф. Указану суму заборгованості, а також судові витрати позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Білогруд О.О.
Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, призначено до розгляду на 18.09.2025. Копію ухвали направлено відповідачці на адресу зареєстрованого місця її проживання. 18.09.2025 через канцелярію суду надійшла заява від ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи, яка реалізована нею того ж дня. Судове засідання 18.09.2025 не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, розгляд відкладено на 24.11.2025. 
У судове засідання 24.11.2025 представник позивача повторно не з`явився, у позовній заяви зазначено, що просять розгляд здійснювати за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
У судовому засіданні 24.11.2025 відповідачка ОСОБА_1 зазначила, що дійсно уклала указаний кредитний договір, однак зробила це вимушено внаслідок тяжкого скрутного становища, пов`язаного з початком повномасштабним вторгнення, погіршенням стану здоров`я та необхідністю погасити заборгованість за іншими кредитними договорами. Звернула увагу, що не заперечує проти необхідності сплати заборгованості за кредитним договором, однак не у такому розмірі, який просить позивач. Відсотки та штраф становлять суму вдвічі більше ніж тіло кредиту. Розмір витрат на правничу допомогу не відповідає критерія співмірності та розумності, тому просила зменшити його розмір.
У судовому засіданні 24.11.20025 суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, зазначено, що рішення буде проголошено 01.12.2025. У визначену дату та час учасники не з`явилися, тому указаний строк було продовжено. При цьому, суд ураховує, що відповідно до постанови Верховного Суду від 30.09.2022 у справі № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права застосовані судом, мотивована оцінка і висновки суду. 
22.07.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» за №1420467370731. Відповідно до умов якого та паспорту кредиту до договору від 22.07.2024 №1420467370731 відповідачу надано грошові кошти в кредит в сумі 7500,00 гривень на строк 120 днів з 22.07.2024 до 19.11.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Дисконтна процентна ставка становить 1,48% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку надання кредиту, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 01 до 20 день включно, базова процентна ставка складає 1,48% від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується в межах строку надання кредиту, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення Кредиту. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 грошові кошти, що підтверджується копією договору № М1805/1 від 18.05.2023 року про надання послуг з приймання та переказу платежів, повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 7/12632 від 03.07.2025 та довідкою ТОВ «ФК «Віва Капітал» про ідентифікацію. Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, указаними у Договорі. 
Проте, відповідачка ОСОБА_1 свої грошові зобов`язання не виконала, кредитні кошти не повернула, про що нею підтверджено у судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Із дослідженого судом договору про надання грошових коштів у кредит продукту «СТАРТ» №1420467370731 від 22.07.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 , установлено, що договір укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором H5S4D2.
Отже, підписання договору про надання грошових коштів у кредит продукту «СТАРТ» №1420467370731 від 22.07.2024, свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозуміла, своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Разом з тим, статтею 536 ЦК України установлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною другою статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З боку відповідачки ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 81 ЦПК України не надано до суду жодного доказу в спростуванні доводів позивача щодо укладення договору, щодо отримання нею грошових коштів від позивача, а також щодо виконання нею зобов`язання за указаним договором.
Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення 7500,00 грн. основного боргу та 11 100,00 грн заборгованості за відсотками слід задовольнити, оскільки відповідачкою порушено умови договору про надання грошових коштів у кредит продукту «СТАРТ» №1420467370731 від 22.07.2024, укладеного між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» та не виконано взятих на себе зобов`язань.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу у сумі 15 000,00 грн. суд зазначає про таке.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє по теперішній час.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи те, що ОСОБА_1 нараховано штраф в період дії воєнного стану, такий штраф підлягає списанню кредитодавцем, тобто такі вимоги є необґрунтованими, тому в задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Віва Капітал» 15 000,00 грн. штрафу суд відмовляє.
IV. Розподіл судових витрат
Відповідно до статті 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. 
Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як установлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3 028,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № LK732/33 від 08.07.2025, а тому суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідачки витрати за сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 55,3%, а саме: 1674,50 грн.
Крім того, згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.
Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. 
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у даній справі позивач надав суду копію договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та адвокатським бюро «Грушевий Ю.В.»; копію акту виконаних робіт від 26.06.2025 відповідно договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2025; копію рахунку №26/26-01 від 26.06.2025, в якому найменування послуг зазначено: за підготовку позовних матеріалів та представництво інтересів в суді відносно ОСОБА_1 , участь у судовому засіданні; копію платіжної інструкції № LK706/7 від 27.06.2025, за якою АБ Грушевий Ю.В. від ТОВ «ФК «Віва Капітал» отримав кошти в сумі 10600,00 гривень, призначення платежу зазначено: «оплата за надання правової допомоги згідно договору №1 від 02.01.2025 та рах№26/26-01 від 26.06.2025»
Судом враховується, що ця справа відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України належить до справ незначної складності, у спорах про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання судова практика є сталою, не потребує вивчення великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження та збирання яких адвокат витратив би значний час, адвокат участі у судовому засіданні не брав, тому суд дійшов висновку проте, що розмір гонорару адвоката у 10 600,00 грн, не відповідає критерію розумності їх розміру з урахуванням складності цієї справи. 
При цьому, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд вважає, що витрати на правову допомогу підлягають зменшенню до 4 000,00 грн.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал»» задоволено частково, то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал»» слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: по оплаті судового збору у розмірі 1 674,50 грн (3028,00*55,3%), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 212,00 грн (4 000,00*55,3 %), а всього 3 886,5 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість за договором про надання грошових коштів у кредит №1420467370731 від 22.07.2024 у розмірі 18 600 (вісімнадцять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» понесені судові витрати у розмірі 3 886 (три тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок. 
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 26.01.2026.

Відомості про учасників:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», місцезнаходження: вулиця Таранця, будинок 20, місто Шпола, Черкаська область, 20600, ЄДРПОУ 40860735.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя          О.О. Білогруд