ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2419/26 Справа № 175/10360/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Войтух О. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Никифоряка Л.П., Халаджи О.В.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Семашко Дмитро Миколайович,
на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської областівід 21 жовтня 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
25.07.2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 23 липня 2024 року в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) доларів США.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської областівід 21 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23 липня 2024 року в розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) доларів США.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються зі сплаченої суми судового збору в розмірі 4009,45 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн., а всього на загальну суму 24009,45 грн. (двадцять чотири тисячі дев`ять гривень 45 коп.).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
24.11.2025 року від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Семашко Дмитро Миколайович надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської областівід 21 жовтня 2025 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач не ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Навпаки, ним вживались активні дії для добровільного виконання умов договору та врегулювання питання повернення коштів поза межами судового розгляду.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.213).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

23 липня 2024 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 12000,00 доларів США, що підтверджується договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. 23 липня 2024 року, зареєстрованим в реєстрі за №246.
Відповідно до п. 1.1 Договору позика надана на строк до 23 липня 2025 року.
Згідно п. 2 Договору загальна сума, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде дорівнювати 12000 доларів США.
Відповідно до пп. б) п. 3 Договору остаточний розрахунок за цим договором позики має бути здійснено не пізніше 23 липня 2025 року.
Підпунктом д) пункту 3 Договору встановлено, що виконання зобов`язань позичальника за п. 2 цього Договору має бути здійснено готівкою в м. Буча Київської області або в іншому місці за згодою сторін.
Отже, судом встановлено, що останнім днем строку повернення грошових коштів є 23 липня 2025 року.
Суд констатує, що матеріали справи не містять доказів повернення грошових коштів станом на день розгляду справи, а відтак право позивача є порушеним.
Стороною відповідача не надано, будь яких, належних та допустимих доказів щодо фактів ухилення позивачки від отримання позики.
В той же час представником позивачки 18 вересня 2025 року на адресу відповідача та його представника направлена вимога, в якій запропоновано особисто, або через представника повернути борг 23 вересня 2025 року, о 16:00 годині, за адресою: проспект Пилипа Орлика, буд. 16, офіс 212 (Бізнес-центр «Комфорт-Сіті, вхід №1). У даній вимозі також зазначено, що у разі неможливості повернути борг даним способом, відповідач може використати безготівковий спосіб, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, як в доларах США так і в еквіваленті суми боргу в національній валюті та зазначені реквізити двох рахунків для розрахунку в іноземній валюті (доларах США) і в національній валюті (гривні)
Позивачкою надані довідки з банку АТ «ПУМБ» від 23 вересня 2025 року, відповідно до яких станом на 23 вересня 2025 року залишок на рахунку в іноземній валюті 0,00 USD (нуль доларів США 00 центів) та залишок на рахунку в національній валюті 8,48 UAH (вісім гривень 48 копійок).
Позивачкою також наданий акт від 23 вересня 2025 року, який був складений адвокатом Вербою А.П. в присутності ОСОБА_1 відповідно до якого боржник ОСОБА_2 та/або його представники не з`явились за вимогою від 18 вересня 2025 року та були відсутні 23 вересня 2025 року з 16:00 до 18:00 за адресою: проспект Пилипа Орлика, буд. 16, офіс 212 (Бізнес-центр «Комфорт-Сіті, вхід №1), а також не виконали зобов`язання та не повернули ОСОБА_1 борг в розмірі 12000 доларів США. На рахунки ОСОБА_1 в іноземній валюті (доларах США) і в національній валюті (гривні) грошові кошти не надходили. Також зазначено, що від боржника ОСОБА_2 не надходили повідомлення в тому числі про неможливість прибуття за вимогою від 18 вересня 2025 року.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою виконані всі необхідні заходи для сприяння повернення боргу відповідачем, в тому числі надані реквізити банківських рахунків для перерахування коштів безготівковим способом, однак відповідач станом на день розгляду справи суму боргу не повернув, доказів неможливості виконання взятих на себе зобов`язань не надав.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе боргових зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконав, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
У відповідності до вимог статті 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 липня 2024 року ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 12000,00 доларів США, що підтверджується договором позики, посвідченим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І. 23 липня 2024 року, зареєстрованим в реєстрі за №246.
Відповідно до п. 1.1 Договору позика надана на строк до 23 липня 2025 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів повернення грошових коштів станом на день розгляду справи, а відтак право позивача є порушеним.
Крім того, стороною відповідача не надано, будь яких, належних та допустимих доказів щодо фактів ухилення позивачки від отримання позики.

При таких обставинах, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Семашко Дмитро Миколайович залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської областівід 21 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення виготовлено 27.01.2026 року.

Судді: