Номер провадження: 22-ц/813/4761/25 
Справа № 501/4318/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від якого діє представник ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля
03.02.2025 року ОСОБА_3 надала до суду заяву про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи з наступних підстав яка середня ринкова ціна автомобіля Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 22 березня 2024 року та станом на дату проведення експертного дослідження.
Проведення експертизи заявник просить суд доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.
Дана заява обґрунтована тим, що в матеріалах даної цивільної справи наявні два різних висновки експертів, за якими ринкова вартість спірного авто становить 590 359,00 грн та 378 874,72 грн відповідно.
Заявник стверджує, що для встановлення дійсної ринкової вартості автотранспортного засобу необхідно призначити відповідну експертизу.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2025 року клопотання ОСОБА_3 про призначення по справі судової транспортно-товарознавчої експертизи задоволено.
Призначено по даній цивільній справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, на вирішення експертів поставити наступні питання: яка середня ринкова ціна автомобіля Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 22 березня 2024 року та станом на дату проведення експертного дослідження.
Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.
Роз`яснено сторонам у справі положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.
Витрати за проведення судової експертизи покладено на ОСОБА_3 .
Не погоджуючись з такою ухвалою суду,  ОСОБА_1 , від якого діє представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у цій справі вже наявний наданий стороною відповідача висновок судового експерта, який визначає дійсну ринкову вартість автомобіля станом на час розгляду справи. У висновку судового експерта, наданого відповідачем - насправді експерт був попереджений про кримінальну відповідальність, оскільки на аркуші 1 Висновку судового експерта №219-24 від 20.12.2024 року, абзац 5 розділу «Вступна частина» Висновку наявна розписка, підпис судового експерта про попередження (обізнаність) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, так експертом зазначено, що про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта за ст. 384 Кримінального Кодексу України експерт обізнаний. Таким чином, згідно приписів ч. 1 ст. 103 ЦПК України були відсутні підстави для призначення експертизи судом.
Крім того, судом помилково поставлені на вирішення експерта питання, які не входять до предмета доказування у цій справі, а саме, яка середня ринкова ціна автомобіля. У той час, як в цій категорії справ необхідно встановлювати дійсну ринкову вартість станом на час розгляду справи, оскільки автомобіль не відчужений, право власності на автомобіль зареєстровано за відповідачем станом на час розгляду цієї справи, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
Разом з тим, скаржник вважає, що призначення судової експертизи по справі при вже наявному у справі наданому відповідачем висновку експерта з питань, що мають значення для справи, призводить до затягування судового процесу і порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Від представника ОСОБА_3 адвоката Черток Ольги Владиленівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого представник посилалася на необґрунтованість апеляційної скарги відповідача та просила суд апеляційну скаргу  ОСОБА_1 а залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Задовольняючи заяву про призначення експертизи суд першої інстанції послався на положення ст. 103 ЦПК України та виходив з того, що з метою економії процесуального часу та беручи до уваги наявність у справі двох різних висновків експертів, за якими ринкова вартість спірного авто становить 590 359,00 грн. та 378 874,72 грн. відповідно, з яких висновок, наданий позивачем складений без огляду автотранспортного засобу та у висновку, наданого відповідачем експерт не попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, враховуючи непогодження сторін з вартістю спірного автомобіля, суд вважав, що необхідно призначити експертизу визначення вартості рухомого майна з огляду на те, що для встановлення, обставин, що мають значення для правильного, всебічного й об`єктивного розгляду справи потрібні спеціальні знання.
Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Порядок призначення судової експертизи, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертизи та оформлення її результатів визначається Законом України "Про судову експертизу", Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, науково - методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.
Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України "Про судову експертизу").
Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
За змістом частин другої, третьої статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків (п. 1); проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, передбачених процесуальним законом.
Частиною 1 статті 104 ЦПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00) від 01 червня 2006 року зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів з`ясування або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.
Як убачається з матеріалів справи, предметом позову є припинення права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Розмір позовних вимог позивач обґрунтовує висновком експерта № 7830 від 07 жовтня 2024 року, що складено на її замовлення, згідно якого середня ринкову вартість досліджуваного автомобіля становить 590 359 грн.
Заперечуючи проти позову, відповідач  ОСОБА_1 звертає увагу, що вартість автомобіля Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є значно завищеним і згідно висновку експерта № 219-24 від 20 грудня 2024 року, складеного на його замовлення, становить 378 874,72 грн.
03.02.2025 року відповідач подала клопотання про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, на вирішення якої поставити такі питання: яка середня ринкова вартість автомобіля Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 22 березня 2024 року та станом на дату проведення експертного дослідження. Зазначила, що експертизу, проведену на замовлення сторони відповідача, вона ставить під сумнів, а тому для підтвердження визначення вартості спірного автомобіля, просить призначити судову транспортну-товарознавчу експертизу.
Звертаючись із клопотанням про призначення по справі судової транспортно-товарознавчої експертизи, ОСОБА_3 посилалася на те, що в матеріалах даної цивільної справи наявні два різних висновки експертів, за якими ринкова вартість спірного автомобіля значно відрізняється, а саме за висновком експерта № 7830 від 07 жовтня 2024 року становить 590 359 грн та за висновком експерта № 219-24 від 20 грудня 2024 року - 378 874,72 грн. Тому для встановлення дійсної ринкової вартості автотранспортного засобу необхідно призначити відповідну експертизу.
Отже, між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя та його вартості, предметом спору є майно набуте подружжям під час перебування у шлюбі та його вартість на час розгляду справи з метою стягнення в якості компенсації вартості майна в спільному майні подружжя.
У зв`язку з цим, визначення вартості майна, що є предметом спору, підлягає обов`язковому з`ясуванню для вирішення спору та без встановлення цієї обставини вирішити даний спір неможливо.
Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність у призначенні судової експертизи для визначення вартості майна, оскільки для цього необхідні спеціальні знання. Крім того, питання які визначені судом, цілком відповідають правовим підставам та предмету позову.
Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності підстав для призначення у справі вказаної вище експертизи, оскільки у справі міститься висновок експерта Крутих Є.О. від 20 грудня 2024 року № 219-24 за результатами проведеного транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 17.12.2024 року, колегія суддів зауважує про таке.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
З огляду на вказане, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків. 
Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (Домбо Бехеєр Б.В. проти Нідерландів, рішення ЄСПЛ від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88).
Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до змісту заявлених позовних вимог, позивач звернулась із позовом про припинення права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля. Із матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу є спільним сумісним майном подружжя, та перебуває у фактичному користуванні відповідача, у зв`язку з чим необхідно визначити ринкову вартість автомобіля на час розгляду справи.
Отже, вартість спірного транспортного засобу належить до предмету доказування у цій справі.
Заперечуючи проти долученого відповідачем висновку експерта, позивач висловила сумніви, зокрема, стосовно ринкової вартості автомобіля Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 станом на 22 березня 2024 року, що згідно висновку судового експерта Федотова Ф.В. від 07 жовтня 2024 № 7830 та висновку судового експерта Крутих Є.О. від 20 грудня 2024 року № 219-24 становить різницю у вартості одного і того ж ТЗ - 211 484,28 грн. 
Так, у матеріалах справи містяться два висновки експертів про ринкову вартість транспортного засобу Volkswagen Passat, 2017 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , які відрізняються один від одного.
Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 902/834/20, від 13.08.2021 у справі № 917/1196/19, від 30.09.2021 у справі № 927/110/18, від 23.12.2021 у справі № 5015/45/11 (914/1919/20).
За таких обставин, призначення судової експертизи за результатами розгляду клопотання позивача є елементом права на справедливий розгляд справи та відповідає принципу змагальності та рівності сторін.
Результати призначеної судом першої інстанції експертизи дадуть змогу визначитися із належністю та достовірністю доказів, що мають бути враховані під час вирішення спору, і встановлення дійсної вартості спірного майна, що неодмінно впливає на дослідження питання щодо розміру компенсації майна в спільному майні подружжя.
Тому, забезпечуючи реалізацію процесуальних прав сторін у справі, з огляду на положення ст. 12, 13 ЦПК України, для з`ясування заявлених позивачем обставин справи, що потребують спеціальних знань, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача і призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи.
Той факт, що висновок експерта на замовлення позивача проведений без огляду транспортного засобу, за наданою експерту інформацією про досліджуваний транспортний засіб, свідчить про його можливу неповноту та обмеженість у встановленні реального стану транспортного засобу.
Крім того, необхідність проведення експертизи обґрунтована істотною розбіжністю між висновками двох наявних експертиз, що унеможливлює вирішення справи без залучення додаткових спеціальних знань.
Саме висновок такої експертизи може бути одним із доказів, що допоможе суду встановити обставини справи, на які посилаються сторони, як на підставу задоволення позовних вимог і заперечень щодо таких вимог.
Також, судова колегія звертає увагу на те, що визначенню підлягає реальна вартість автомобіля саме на час розгляду справи, між тим позивачем до позову додана експертиза, яка виконана до її звернення до суду з позовом і відкриття провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що  ОСОБА_3 не було заявлено клопотання про поновлення строку для подачі клопотань про призначення експертиз не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки з матеріалів справи вбачається, що триває підготовче провадження у справі, завданням якого є зібрання необхідних для розгляду справи матеріалів, у тому числі, вирішення клопотань та призначення експертиз, а тому заявляти клопотання про поновлення строку для подачі клопотання на цій стадії розгляду справи не є необхідним.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржником процесуальних норм, і не спростовують правильного висновку про задоволення клопотання про призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи з вказаних вище підстав.
З огляду на те, що для встановлення вартості спірного автомобіля необхідні спеціальні технічні знання в галузі судової автотехніки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення у справі транспортно-товарознавчої експертизи.
Вирішуючи питання щодо правомірності зупинення провадження в цій справі колегія суддів зауважує, що реалізація судом наданого йому процесуальним законом права вирішувати питання щодо зупинення провадження має бути доцільною та належним чином мотивованою, зокрема, суд повинен проаналізувати ймовірні наслідки призначення експертизи, з урахуванням суті спірних правовідносин, підстав позову та буде відповідати завданню цивільного судочинства.
З урахування характеру спірних правовідносин зупинення провадження у даній справі до отримання судом результатів експертизи, є доцільним та законним, остільки висновок експертизи, для складання якого потрібен час, буде сприяти вирішенню заявленого по справі спору, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду щодо зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" № 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).
Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення вказаного питання.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С ТА Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від якого діє представник  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 лютого 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний тест постанови складено: 03.12.2025 року.

Головуючий                                                                 О.М. Таварткіладзе

Судді:                                                                        Є.С. Сєвєрова

                                                                               С.О. Погорєлова