ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року 
м. Чернівці
справа № 726/1637/25
провадження 822/235/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Перепелюк І.Б., Одинака О.О., 
секретар судового засідання Скулеба А.І.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 
треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький Олег Олександрович,
апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2025 року,
головуючий у суді першої інстанції суддя Проскурняк І.Г.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи ОСОБА_2 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький О.О. про визнання договору іпотеки E/V072037-1від 24 квітня 2012 року припиненим.
Вказувала на те, що 22 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк», в особі начальника відділу мікрокредитування Чернівецької філії ЗАТ «Приват Банк» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено кредитну угоду №Е/V072037.
В якості забезпечення зобов`язання за кредитною угодою №Е/V072037 від 22 листопада 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №Е/V072037-1 від 24 квітня 2012 року, предметом якого було поділене нерухоме майно - будівля літ. Г, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 370,5 кв.м.
В послідуючому, 25 жовтня 2016 року між уповноваженою особою ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було підписано протокол узгодження про реструктуризацію кредитної угоди №Е/V072037-1 від 22 листопада 2007 року, згідно якої, позичальник зобов`язаний був внести кошти в розмірі 29 400 доларів США терміном до 31 січня 2017 року. Розмір вказаної заборгованості, яка підлягає сплаті для її реструктуризації та закриття кредитної угоди погоджено протоколом малого кредитного комітету напрямку «Credit Collection» №3.MKK-DN.H0.0.0./2-7189146.
Вказане зобов`язання позичальник виконав в повному обсязі.
ОСОБА_2 , сплативши 29 400 доларів США, фактично виконав змінене зобов`язання за кредитним договором, яке, в свою чергу з 31 січня 2017 року є припиненим в силу його виконання.
З часу зміненого строку виконання, а саме з дня повного виконання – 31 липня 2017 року і по сьогоднішній день, ОСОБА_2 , як позичальник зі сторони банку, будь – яких вимог щодо сплати інших грошових коштів по кредитному договору, та/або претензій з приводу невиконання будь – яких зобов`язань, нарахування пені або штрафу, судових позовів - не отримував.
Наведене у своїй сукупності свідчить про визнання банком, виконання кредитного договору в повному обсязі, його припинення та про відсутність будь – яких майнових претензій.
Оскільки, ОСОБА_2 виконав своє зобов`язання за кредитним договором, похідне зобов`язання у вигляді іпотеки та іпотечним договором у майнового поручителя – ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанком» також припинилось.
Проте, відповідач не виконав вимоги щодо зняття заборони відчуження зазначеного вище нерухоме майно, накладені приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., за реєстровим номером 1561, на підставі договору іпотеки.
На адресу відповідача був скерований лист – претензія щодо вчинення відповідних дій, однак, зазначений лист був залишений буз розгляду, у зв`язку із нібито не правильним оформленням адвокатського запиту.
Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, припинення основного зобов`язання ОСОБА_2 за кредитною угодою №Е/V072037 від 22 листопада 2011 року та відповідно до ст.17 ЗУ «Про іпотеку» тягне за собою припинення дії договору іпотеки №Е/V072037-1 від 24.04.2012, яким забезпечено виконання даного зобов`язання, що у свою чергу згідно з нормами чинного законодавства передбачає зняття заборони на відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Просить суд визнати припиненим договір іпотеки E/V072037-1 від 24 квітня 2012 року, предметом якого є поділене нерухоме майно – будівля літ. Г, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 370,5 кв.м. та належить на праві власності ОСОБА_1 .
Зняти заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна – будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за №1561, накладеному приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. та вилучити з Державного реєстру іпотек записи про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження зазначеного майна.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2025 року позов задоволено.
Визнано припиненим договір іпотеки E/V072037-1 від 24 квітня 2012 року, предметом якого є поділене нерухоме майно – будівлю літ. Г, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 370,5 кв.м. та належить на праві власності ОСОБА_1 ..
Знято заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна – будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за №1561 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О.
Вилучено з Державного реєстру іпотек записи про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Вирішено питання про судові витрати.
Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_2 належним чином виконав умови протоколу узгодження від 25.10.2016 року про реструктуризацію кредитного договору №E/V072037-1 від 22.11.2007 року та здійснив оплату у розмірі 29 400 доларів США у визначену дату виконання – 31 січня 2017 року, а тому припинення основного зобов`язання ОСОБА_2 за вказаною угодою, відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» тягне за собою припинення дії договору іпотеки №Е/V072037-1 від 24 квітня 2012 року, яким забезпечено виконання даного зобов`язання, що в свою чергу передбачає зняття заборони на відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції прирівняв наявність між сторонами протоколу узгодження умов можливої в майбутньому реструктуризації заборгованості до додаткової угоди про внесення змін в основний, кредитний, договір, який існує між сторонами та виснував, що “ ОСОБА_2 належним чином виконав умови Протоколу узгодження від 25 жовтня 2016 року про реструктуризацію кредитного договору №E/V072037-1 від 22 листопада 2007 року та здійснив оплату …”
Вважають такий висновок суду першої інстанції є неспроможним та таким, що порушує засади цивільного законодавства щодо свободи договору та права сторін кредитного договору, оскільки умови кредитного договору можуть бути змінені лише додатковою угодою, але на протоколом узгодження.
Суд першої інстанції помилково виснував, що ОСОБА_3 мав повноваження на підписання протоколу узгодження від 25 жовтня 2016 року про реструктуризацію кредитної угоди №E/V072037-1 від 22 листопада 2007 року, оскільки діяв в інтересах банку для виконання вказаного договору.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій
22 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено кредитну угоду №Е/V072037, відповідно до якої загальна сума кредиту становить 125 000 доларів США (а.с.11).
В якості забезпечення зобов`язання за кредитною угодою №Е/V072037 від 22 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №Е/V072037-1 від 24 квітня 2012 року, предметом якого було поділене нерухоме майно - будівля літ. Г, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 370,5 кв.м. (а.с.17).
Відповідно до п.7.2 та 7.3 розділу 7 кредитної угоду №Е/V072037 від 22 листопада 2007 року визначено, що «Термін дії угоди і порядок зміни умов угоди « угода може бути змінена або розірвана з ініціативи однієї із сторін у встановленому законом і даною угодою порядком. Будь – які зміни і доповнення до даного договору дійсні тільки у тому випадку, якщо вони оформлені в письмовій формі з належними підписами обох сторін. Всі усні домовленості за даним договором юридичної чинності не мають» (а.с.11).
25 жовтня 2016 року між уповноваженою особою ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Чорногуза О.Г. та ОСОБА_2 було підписано протокол узгодження про реструктуризацію кредитної угоди №Е/V072037-1 від 22 листопада 2007 року, згідно якої, позичальник ОСОБА_2 зобов`язаний був внести кошти в розмірі 29 400,00 доларів США терміном до 31 січня 2017 року. Розмір вказаної заборгованості, яка підлягає сплаті для її реструктуризації та закриття кредитної угоди погоджено протоколом Малого Кредитного Комітету Напрямку «Credit Collection» №3.MKK-DN.H0.0.0./2-7189146 (а.с.21).
Квитанціями підтверджується, що ОСОБА_2 виконав своє зобов`язання по договору №Е/V072037-1 від 22 листопада 2007 та відповідно до умов протоколу узгодження про реструктуризацію сплатив 29 400,00 доларів США у визначений йому термін, а саме, до 31 січня 2017 року (а.с.22-27).
Як вбачається і розрахунку заборгованості, який наданий представником відповідача, після виконання ОСОБА_2 взятого на себе зобов`язання по виплаті заборгованості, банком продовжувались нарахування, внаслідок чого утворилась заборгованість 67 884,77 доларів США та яка складається з: загального залишку заборгованості 22564,23 доларів США, залишку простроченої заборгованості 22564,23 доларів США, залишку за процентами 15 103,13 доларів США та за пенею 30217,41 доларів США (а.с.90).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам закону, виходячи з наступного.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).
Відповідно до приписів статей 572, 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Приписами статті 17 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави припинення іпотеки у разі:
припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;
реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;
набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки;
визнання іпотечного договору недійсним;
знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;
з інших підстав, передбачених цим Законом.
Отже, відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Таке передбачено й частиною першою статті 593 ЦК України.
Як встановлено судом 22 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено кредитну угоду №Е/V072037, відповідно до якої загальна сума кредиту становить 125 000 доларів США на строк до 20 листопада 2017 року (а.с.11).
В якості забезпечення зобов`язання за кредитною угодою №Е/V072037 від 22 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №Е/V072037-1 від 24 квітня 2012 року, предметом якого було поділене нерухоме майно - будівля літ. Г, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 370,5 кв.м.
25 жовтня 2016 року між уповноваженою особою ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі Чорногуза О.Г. та ОСОБА_2 було підписано протокол узгодження про реструктуризацію кредитної угоди №Е/V072037-1 від 22 листопад 2007 року, згідно якої, позичальник ОСОБА_2 зобов`язаний був внести кошти в розмірі 29 400,00 доларів США терміном до 31 січня 2017 року. Розмір вказаної заборгованості, яка підлягає сплаті для її реструктуризації та закриття кредитної угоди погоджено протоколом Малого Кредитного Комітету Напрямку «Credit Collection» №3.MKK-DN.H0.0.0./2-7189146 (а.с.21).
Реструктуризація боргу за кредитним договором - це одна з форм реорганізації умов боргу, під час якої боржник і кредитор домовляються про відстрочення виплат заборгованостей за основною сумою кредиту і за відсотками, термін яких повинен наступити в певний період часу, а також про новий графік таких платежів.
Отже, слід дійти висновку, що між відповідачем та ОСОБА_2 укладено протокол узгодження про реструктуризацію певної частини заборгованості, який за своєю правовою природою є додатковою угодою до кредитного договору та існуючих кредитних відносин сторін. 
Наведене спростовує доводи апелянта про те, що протокол узгодження про реструктуризацію кредитної угоди не є додатковою угодою між сторонами.
Відповідно до змісту укладеного протоколу узгодження про реструктуризацію заборгованості, яка виникла за порушення зобов`язань за кредитним договором №Е/V072037-1 від 22 листопада 2007 року, та яка на час укладення цього протоколу узгодження, а саме, станом на 25 жовтня 2016 року, становить 49 713 доларів США 65 центів.
Отже, заборгованість, яка визначена, станом на 25 жовтня 2016 року та становить 49 713 доларів США 65 центів є прострочена заборгованість за договором, яку відповідно до протоколу узгодження про реструктуризацію від 25 жовтня 2016 року реструктуризовано.
Відповідно до умов кредитного договору №Е/V072037 від 22 листопада 2007 року строк виконання зобов`язання вказаний не пізніше 20 листопада 2017 року (п.1.3 кредитної угоди а.с.4), а тому протоколом узгодження про реструктуризацію заборгованості не передбачено реструктуризацію майбутніх платежів які повинні настати після 25 жовтня 2016 року.
Як убачається з квитанції, яка надана позивачем, станом на 04 січня 2017 року, залишок заборгованості за кредитним договором становила 22768 доларів США 24 центи.
Також як вбачається і розрахунку заборгованості, за кредитним договором №Е/V072037 від 22 листопада 2007 рок існує заборгованість у розмірі 67 884,77 доларів США та яка складається з: загального залишку заборгованості 22564,23 доларів США, залишку простроченої заборгованості 22564,23 доларів США, залишку за процентами 15 103,13 доларів США та за пенею 30217,41 доларів США (а.с.90).
Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами про повне виконання ОСОБА_2 основного зобов`язання за кредитним договором.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не у повній мірі виконав зобов`язання за кредитним договором, виконання якого забезпечено іпотекою за договором іпотеки, а відтак, на час розгляду даної справи, відсутні підстави вважати, що основне зобов`язання є повністю виконаним та припиненим.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.
Також слід зазначити, що позовні вимоги про зняття заборони відчуження зазначеного в договорі іпотеки нерухомого майна – будівлі, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 , зареєстрованої в реєстрі за №1561, накладеному приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. та вилучення з Державного реєстру іпотек запису про іпотеку та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження зазначеного майна, є похідними від позовних вимог про визнання договору іпотеки E/V072037-1від 24 квітня 2012 року припиненим, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити, саме з цих підстав.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк», у встановленому порядку та розмірі сплачено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги у розмірі 3604 гривень 54 копійок.
Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк».
З урахуванням викладеного, з позивача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 3604 гривень 54 копійок.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. 
Рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 27 листопада 2025 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький Олег Олександрович про визнання договору іпотеки E/V072037-1від 24 квітня 2012 року припиненим відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 3604 гривень 54 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови – 09 лютого 2026 року.
Головуючий М.І. Кулянда 
Судді: І.Б. Перепелюк
О.О.Одинак