ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8659/25 Справа № 200/20038/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов  І. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
        за участю секретаря судового засідання – Волкової К.В.        

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року у справі за заявою Державної організації – фонд гарантування вкладів фізичних осіб, боржник – ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2023 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, боржник – ОСОБА_1 .
       Свою заяву заявник мотивував тим, що рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27.04.2018 у справі № 200/20038/17 задоволено позов ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» (ЄДРПОУ 37731532) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
       На виконання вказаного рішення суду, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21.06.2022 видано виконавчий лист від 27.04.2018.
       15.08.2022 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направив на адресу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська заяву про заміну сторони виконавчого провадження.
       23.11.2022 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб отримав від Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська лист від 22.11.2022 № 02-13/2/328/2022, про направлення ухвали суду від 15.09.2022.
       Так, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну стягувача сторони виконавчого провадження в справі № 200/20038/17 - задоволено. Замінено стягувача - ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
       Проте, строк пред`явлення виконавчого листа сплив 09.10.2021.
       Отже, на теперішній час, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб позбавлений права на пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 200/20038/17, доки судом не буде поновлено строк для його пред`явлення.
       Крім того, вказує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 19 грудня 2020 на території України установлено карантин. Наразі термін дії карантину продовжено до 30.04.2023.
       Відповідно до п. 3 ч. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», в редакції на час дії строку пред`явлення виконавчого листа, Цивільний процесуальний кодекс України розділ II «Прикінцеві положення» було доповнено пунктом 3 такого змісту:
       «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
       Заявник вважає, що у даному випадку зазначена норма підлягає застосуванню, оскільки під час строку дії пред`явлення виконавчого листа, на території України було установлено карантин, який станом на сьогоднішній день є чинним.
       Отже, є законна підстава для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, оскільки, як зазначено вище, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, дізнавшись про існування судового рішення за два місяці до спливу строку для пред`явлення виконавчого листа, доклав максимальних зусиль для отримання виконавчого листа та подальшу заміну стягувача в справі № 200/20038/17, проте ця процедура затягнулась на довгі 15 місяців та вини Фонду гарантування вкладів в цьому немає.
       В зв`язку з зазначеним, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просив поновити строк для пред`явлення виконавчого листа від 27 квітня 2018 року по справі № 200/20038/17, виданого 21.06.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 34 906 835, 17 гривень.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання — задоволено. Поновлено строк пред`явлення до виконання виконавчого листа від 27 квітня 2018 року по цивільній справі № 200/20038/17, про стягнення на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 34 906 835, 17 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити. 
       В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити.
       Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 27.04.2018 року по справі № 200/20038/17 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та стягнуто з останнього на користь Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 34 906 835, 17 грн. та понесені судові витрати на загальну суму 8810 грн.
       На підставі вищевказаного рішення 21.06.2022 року було видано виконавчі листи від 27.04.2018 року.
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2022 року заяву представника Державної організації – Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, заінтересована особа – ПАТ «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» боржник – ОСОБА_1 , про заміну стягувача сторони виконавчого провадження, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задоволено та замінено стягувача – Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» на його правонаступника – Державну організацію – фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ЄДРПОУ 21708016, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 200/20038/17 від 21.06.2022 року про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_1 на користь Державної організації – фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
       Копію даної ухвали представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб отримав 06.12.2022 року.
       Ухвалюючи судове рішення рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення заяви, оскільки виконання судового рішення є невід`ємною частиною права на справедливий суд, і необґрунтована відмова у поновленні такого строку чи видачі дублікату виконавчого листа унеможливить подальше виконання судового рішення, яке на даний час не виконано боржником; Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків з об`єктивних причин, що не залежали від нього.
       Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.
       Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
       Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чине поважність, а відтак, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
       При цьому причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
       Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.        
       Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
       Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" від 21.02.75 року, п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.
       Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
       Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
       Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
       Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
       Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
       У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
       Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
       Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
       Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи
       Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
       Згідно з положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.
       Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.
       Відповідно до частини першої статті 3 вказаного Закону фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
       Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
       Статтею 36 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.
       Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої цієї статті, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).
       Відповідно до частини першої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
       Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
       Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.
       Частинами третьої, четвертою статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
       У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.
       Аналіз зазначених законодавчих норм свідчить про те, що Законом України «Про банки і банківську діяльність» не передбачено правонаступництво банку у разі його ліквідації.
       Норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять положень щодо визнання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб правонаступником банківської установи, у тому числі, у зв`язку з проведенням ліквідації останньої.
       Отже, незалежно від того, чи проведена ліквідація банку, чи ні, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником банку у відповідності до положень чинного законодавства України, оскільки він здійснює лише владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
       Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 вересня 2020 року у справі № 334/8020/18 (провадження № 61-7616св20), від 20 жовтня 2020 року у справі № 334/401/14 (провадження № 61-11495св20), від 25 лютого 2021 року у справі № 333/4351/18 (провадження № 61-5924св20), від 02 червня 2022 року у справі № 908/1174/17. 
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
       Встановлено, що 10.07.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №12241110028052604 про проведення державної реєстрації припинення ПАТ «ІНТТЕРКРЕДИТБАНК», як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим.
       Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «ІНТТЕРКРЕДИТБАНК» також є припиненими з 10.07.2019 року.
       Враховуючи наведене, оскільки юридичну особу ПАТ «ІНТТЕРКРЕДИТБАНК» припинено, а Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є його правонаступником, а лише здійснював владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», немає підстав для про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
       Вирішуючи заяву суд першої інстанції наведеного не врахував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про її задоволення.
       Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, боржник – ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
       На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з Державної організації – фонд гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 605,60 грн.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
       Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року — скасувати.
       У задоволенні заяви Державної організації – фонд гарантування вкладів фізичних осіб, боржник – ОСОБА_1 , про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРКРЕДИТБАНК» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином – відмовити.
       Стягнути з Державної організації – фонд гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 605,60 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
       Повний текст постанови складено “03” грудня 2025 року.

       Головуючий: 

       Судді: