Справа № 128/2752/25
Провадження № 22-ц/801/73/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року	Справа № 128/2752/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О.,
з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., 

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Шевчук Л. П. в залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
В липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку.
Позов обґрунтовано тим, що 01 червня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3 . 
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області № 128/1061/25 від 21 травня 2025 року шлюб між сторонами було розірвано.
Дитина залишилася проживати разом із матір`ю. За пропозицією відповідача та їх спільною домовленістю ОСОБА_2 надавав щомісячно кошти в розмірі 6 000 грн на утримання доньки до грудня 2024 року включно.
Позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Натомість відповідач є здоровим та працездатним, зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається торгівлею деталями та приладами для автотранспортних засобів, вантажними перевезеннями автомобільним транспортом, наданням в оренду транспортних засобів, виробництвом гумових виробів, виробництвом інших вузлів, деталей та приладів для автотранспортних засобів, та має постійний значний дохід, а тому зможе сплачувати аліменти в твердій грошовій формі, яку ОСОБА_1 оцінює у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 028 грн. 
Водночас позивач просила врахувати, що на утриманні відповідача перебувають троє дітей від першого шлюбу, яким він зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі 9 000 грн відповідно до рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 17 жовтня 2022 року №129/2925/21.
Покликаючись на викладене, ОСОБА_1 у заявленому позові просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її на користь аліменти на її утримання у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 3 028 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення неповнолітньою донькою сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2025 року позов було задоволено та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти її утримання в розмірі 3 028 грн щомісячно, починаючи з 18 липня 2025 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також вирішено питання судових витрат.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що на даний час позивачка здійснює постійне виховання та догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому має право на утримання з боку батька дитини. 
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, місцевий суд виходив з того, що відповідач фізично здорова особа, працездатного віку, має, окрім спільної із позивачкою дитини, ще трьох неповнолітніх дітей, однак доказів сплати аліментів на їх утримання відповідачем не надано, його обов`язок з утримання дружини до досягнення дитиною трьох років має виконуватись з огляду також на те, що позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за спільною малолітньою дитиною сторін по справі.
Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд дійшов переконання про задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 06 листопада 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Голота Л. О.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 листопада 2025 року апеляційну скаргу було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 грудня 2025 року справу призначено до розгляду на 08 січня 2026 року о 10 год 00 хв.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд у своєму рішенні послався на відзив ОСОБА_2 у справі № 128/2751/25 про стягнення аліментів на дитину, а не у цій справі. 
Суд першої інстанції помилково вважав, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про розгляд справи, оскільки повістку про виклик до суду він отримав у день розгляду справи, тому не зміг прибути у судове засідання.
Також судом не було надано строк для написання відзиву на позовну заяву з моменту отримання відповідачем її копії. Так, копію позовної заяви ОСОБА_2 отримав 07 жовтня 2025 року у день розгляду справи, а рішення від 10 жовтня 2025 року було ухвалене без відома відповідача.
Також ОСОБА_2 зазначає, що головною умовою для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, є те, що колишній чоловік (батько дитини) має можливість (має достатній дохід) надавати матеріальну допомогу. В матеріалах справі відсутня інформація про доходи Відповідача, та відсутня повна інформація про усі стягнення аліментів на утримання дітей.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 5). 
Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області (справа №128/1061/25) від 21 травня 2025 року шлюб між сторонами розірвано (а. с. 3-4). 
Відповідно до довідки Вінницько-Хутірського старостинського округу № 14 від 14 липня 2025 року ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 6).
ОСОБА_2 також є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 відповідно (а. с. 33-35).
Станом на 12 вересня 2025 року ОСОБА_2 має кредитну заборгованість у АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 198 358,61 грн (а. с. 45).
13 червня 2025 року, 01 липня 2025 року ОСОБА_2 здійснив переказ коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 1 000 грн, 420 грн та 3 000 грн відповідно із призначенням платежу «Переказ власних коштів. На утримання ОСОБА_7 » (а. с. 46-48).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.
Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.
Так, відповідно до частини другої зазначеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 487/5798/20 (провадження № 61-13023св21) тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. 
Із матеріалів справи достеменно встановлено, що донька сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає із матір`ю. 
Отже, суд першої інстанції дійшов повністю обґрунтованого висновку про те, що позивачка має право на утримання з боку колишнього чоловіка та батька дитини. Визначаючи розмір аліментів, місцевим судом було враховано обов`язок відповідача із утримання трьох дітей від попереднього шлюбу та доньки сторін у справі.
Колегія суддів дослідила поданий ОСОБА_2 відзив на позовну заяву, який надійшов до суду першої інстанції поштою після ухвалення оскаржуваного рішення.
Так, у відзиві ОСОБА_2 вказує: 
«В позовній заяві Позивач вказала що кошти на утримання дружини (матері) до досягнення дитиною трьох років стягуються «за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу». Така можливість зараз у мене відсутня. Коштів не вистачає на сплату аліментів на утримання дітей (докази наведені у клопотанні від 12.09.2025). 
Рекомендації Позивачеві: 
- якщо ще не оформили, оформити державну соціальна допомога, яка надається сім`ям, чий середньомісячний сукупний дохід нижчий за встановлений прожитковий мінімум для сім`ї.
- реалізувати (продати, здати) золоту каблучку з натуральним діамантом та весільну золоту каблучку придбані за особисті кошти Відповідача, вартість яких становить біля 20000 грн.
- давати можливість, сприяти, батькові проводити час з донькою, а не перешкоджати цьому. 
Враховуючи допомогу від держави, моїх 3000 грн щомісячно на утримання дитини, особистий заробіток (в літку становив 7000 грн за місяць), кошти від батьків, частину коштів від оренди пая, кошти від реалізації моїх каблучок....можна забезпечити достатній рівень життя дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку».
Апеляційний суд зауважує, що сімейним законодавством передбачено право матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить матері незалежно від цієї обставини. 
А тому доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими.
Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Натомість ОСОБА_2 не довів належними доказами, що сплата аліментів у визначеному рішенням суду розмірі ставить його у складне матеріальне становище, а дохід відповідача після сплати аліментів є недостатнім для власного утримання. 
Належних доказів щодо розміру своїх доходів ОСОБА_2 до суду взагалі не надав.
Доводи скаржника про перебування на його утриманні його матері суд до уваги не бере, оскільки це також не доведено відповідачем.
Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про неналежне повідомлення його про судовий розгляд справи у місцевому суді, оскільки як видно із матеріалів справи, повістка про виклик до суду на 07 жовтня 2025 року була надіслана на його поштову адресу заздалегідь та відповідно до наданого відповідачем витягу із сайту АТ «Укрпошта» прибула до поштового відділення 04 жовтня 2025 року, натомість була отримана ним лише 07 жовтня 2025 року.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що судом не було надано строк для написання відзиву на позовну заяву. 
Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24 липня 2025 року було відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 11 вересня 2025 року, також судом було надано строк на подання відзиву на позовну заяву.
Як видно із матеріалів справи, копію вказаної ухвали ОСОБА_2 отримав особисто 05 серпня 2025 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням (а. с. 18). Копію позовної заяви відповідач отримав 04 жовтня 2025 року разом із повісткою про виклик до суду на 07 жовтня 2025 року.
Судом апеляційної інстанції надано оцінку поданому відповідачем відзиву, тому доводи у цій частині до уваги не беруться.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та зводяться до незгоди із ними.
Водночас апеляційний суд звертає увагу ОСОБА_2 , що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку - матір.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, понесені ОСОБА_2 у зв`язку із апеляційним переглядом справи, слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2025 року залишити без змін.
Судові витрати, понесені ОСОБА_2 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий           В. В. Оніщук

Л. О. Голота
Судді          

С. Г. Копаничук