ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м.Дніпро Справа № 904/146/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.
при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:
від позивача: СКОК АНТОН ВОЛОДИМИРОВИЧ (поза межами приміщення суду) - від ТОВ "ВАЙТ" - витяг з ЄДР
від відповідача: Бугайчук Ірина Василівна (поза межами приміщення суду) - від ТОВ "ТЕХНОМАЙН ІНЖИНІРИНГ" - витяг з ЄДР

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг”, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 у справі №904/146/25 (суддя Дичко В.О.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Вайт” (50019, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 129-ї бригади територіальної оборони, буд. 128, код ЄДРПОУ 37215550)
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг” (50071, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Павла Глазового, буд. 15б, код ЄДРПОУ 37065299)
про стягнення 1 125 533,80 гривень

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Вайт” звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг” про стягнення 1 125 533,80 грн, у тому числі основної заборгованості в сумі 1 001 979,96 грн, пені в сумі 82 403,70 грн та інфляційних втрат у сумі 41 150,14 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг” не виконано в повному обсязі зобов`язання за договором поставки товару № 488/06/23 від 06.06.2023 щодо оплати поставленого товару.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 року у справі № 904/146/25 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Вайт” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг” про стягнення 1125 533,80 грн – задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг” (50071, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Павла Глазового, буд. 15б, код ЄДРПОУ 37065299) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вайт” (50019, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. 129-ї бригади територіальної оборони, буд. 128, код ЄДРПОУ 37215550) 1125533,80 грн (один мільйон сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять три гривні 80 копійок), у тому числі основну заборгованість у сумі 1001979,96 грн (один мільйон одна тисяча дев`ятсот сімдесят дев`ять гривень 96 копійок), пеню в сумі 82 403,70 грн (вісімдесят дві тисячі чотириста три гривні 70 копійок), інфляційні втрати в сумі 41150,14 грн (сорок одна тисяча сто п`ятдесят гривень 14 копійок), судовий збір у сумі 13506,41 грн (тринадцять тисяч п`ятсот шість гривень 41копійка).
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що 06 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» (далі – постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» (далі – покупець) укладено договір поставки товару № 488/06/23. 
На виконання умов договору, 06 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» підписали Специфікацію № 1 до Договору, згідно з якою поставлявся щебінь Ф40*70 у кількості 3 040 м3 вартістю 2 219 200 грн (з ПДВ) та щебінь Ф20*40 у кількості 200 м3 вартістю 146 000 грн (з ПДВ). За даною Специфікацією загальна вартість щебня становить 2 365 200 грн (з ПДВ).
01 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» підписали Специфікацію № 2 до Договору (а.с. 43), відповідно до якої поставлявся щебінь Ф20*40 у кількості 800 м3 вартістю 584 000 грн (з ПДВ).
На виконання Специфікацій № 1 та № 2 позивачем оформлені, а відповідачем підписані видаткові накладні на загальну суму 1 901 979,96 грн.
Господарським судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» здійснило часткову оплату поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» товару в сумі 900 000грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями (а.с. 31-35):
- № 376 від 06.02.2024 на суму 193 128,80 грн (з ПДВ);
- № 377 від 06.02.2024 на суму 6 871,20 грн (з ПДВ);
- № 440 від 13.02.2024 на суму 200 000 грн (з ПДВ);
- № 542 від 20.02.2024 на суму 200 000 грн (з ПДВ);
- № 606 від 27.02.2024 на суму 100 000 грн (з ПДВ);
- № 675 від 05.03.2024 на суму 100 000 грн (з ПДВ);
- № 11247 від 31.12.2024 на суму 60 362,03 грн (з ПДВ);
- № 11251 від 31.12.2024 на суму 39 637,97 грн (з ПДВ).
Господарським судом зазначено, що оскільки договір поставки товару № 488/06/23 від 06.06.2023 укладено для забезпечення виконання робіт із захисту та відновлення об`єкта критичної інфраструктури, генеральним замовником яких є держава в особі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області за договором № Б-Р-1 від 04.07.2023, який є виконаним та профінансованим, то, у зв`язку з виконанням основного договору та отриманням Товариством з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» грошових коштів від генерального замовника, відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України строк виконання договору поставки товару № 488/06/23 від 06.06.2023 настав. 
Доказів оплати товару на суму 1 001 979,96 грн відповідач не надав, позовні вимоги не спростував.
Судом першої інстанції зазначено, що представник відповідача, проставляючи свої підписи у видаткових накладних, підтвердив отримання товару, тому в нього виникло зустрічне зобов`язання щодо оплати товару.
Таким чином, обов`язок Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» - покупця оплатити вартість поставленого йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» - постачальником товару виникає в силу закону (ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 655, 692, 712 Цивільного кодексу України).
Господарський суд дійшов висновку, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» докази на підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 1001979,96 грн є більш вірогідними, тому позовна вимога про стягнення основної заборгованості в сумі 1001979,96грн підлягає задоволенню.
Крім основної заборгованості, позивачем за прострочення виконання зобов`язань згідно з пунктом 7.2 Договору позивач нараховано пеню в сумі 82 403,70 грн за прострочення з 25.09.2024 до 07.01.2025 року.
Судом перевірено наданий розрахунок заявленої до стягнення пені, арифметичних помилок не виявлено, тому позовну вимогу про стягнення пені задоволено в сумі 82 403,70гривень.
Щодо нарахованої заборгованості втрат від інфляції господарський суд зазначив, що втрати розраховані правильно, тому позовна вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в сумі 41 150,14 гривень.
З огляду на викладене, місцевим господарським судом позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вайт» задоволено в повному обсязі та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» на користь позивача 1 125 533,80 грн, у тому числі основна заборгованість у сумі 1 001 979,96 грн, пеня в сумі 82 403,70 грн та інфляційні втрати в сумі 41 150,14 гривень.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, через систему "Електронний суд", звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг”, в якій просить скасувати судове рішення повному обсязі, та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Скаржник вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив докази та односторонньо їх оцінив. 
Апелянт зауважує, що ТОВ «Вайт» фактично виконувало роботи і постачало матеріали лише за договором Б-Р-2, оплата за яким можлива виключно після затвердження проєктної документації та надходження бюджетного фінансування, чого станом на розгляд справи не відбулося. 
Договір Б-Р-2 від 22.05.2023р., передбачає виконання робіт за межами режимного об`єкту НЕК «Укренерго», саме для виконання робіт по цьому договору було залучено ТОВ «Вайт», який виконував роботи за Договором субпідряду № 486/06/23 від 05.06.2023р. (спір відносно сплати заборгованості за цим договором розглядається в межах справи № 904/478/25), саме для виконання цих робіт ТОВ «Вайт» здійснив постачання матеріалу за Договором № 488/06/23 від 06.06.2023р.
Апелянт зауважує, що частину поставленого матеріалу, який переходить у власність покупця з дати поставки, ТОВ «Техномайн Інжиніринг» використав для виконання робіт за Договором Б-Р-1 від 04.07.2023р. по якому було надано авансовий платіж, як наслідок, з`явилася можливість без порушень положень Постанови КМУ № 1070 від 04.12.2019 та положень Бюджетного кодексу України, щодо цільового використання бюджетних коштів, здійснити зазначений платіж.
Відповідач не погоджується з доводами Позивача щодо застосування положень статті 530 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та вважає їх такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні умов договору.
Так, Позивач безпідставно стверджує, що Договором № 488/06/23 від 06.06.2023 року не встановлено строк виконання грошового зобов`язання або що такий строк визначений моментом пред`явлення вимоги. Насправді порядок, строки та умови здійснення розрахунків між сторонами чітко врегульовані умовами Договору, зокрема Специфікаціями № 1 та № 2, які є його невід`ємними частинами.
Зазначеними Специфікаціями прямо передбачено алгоритм проведення розрахунків, а також визначено подію, з настанням якої у Відповідача виникає обов`язок зі сплати грошових коштів. Такою подією є надходження коштів від Служби відновлення та розвитку у Дніпропетровській області за виконані роботи відповідно до Договору Б-Р-2 від 22.05.2023 року. Вказана подія є такою, що неминуче має настати, а отже строк виконання зобов`язання визначений у розумінні цивільного законодавства.
За таких обставин відсутні правові підстави вважати спірне грошове зобов`язання таким, строк виконання якого не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Відповідно, звернення Позивача до суду з посиланням на статтю 530 ЦК України та нарахування штрафних санкцій з моменту пред`явлення вимоги є неправомірним.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

02.06.2025 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача, яким останній зазначає наступне:
Обов`язок відповідача здійснити оплату поставленого позивачу Товару пов`язана з настанням події (отримання коштів від генерального замовника), що залежить від волі (дії) третьої (іншої) особи.
Позивач вважає, що порядок оплати, встановлений пунктом 4 Специфікації до договору, не містить чіткого та конкретного строку виконання обов`язку ТОВ «Техномайн Інжиніринг» щодо оплати поставленого товару у розумінні статті 251 Цивільного кодексу України. Формулювання пункту 4 Специфікації є таким, що обов`язок відповідача здійснити оплату «протягом 5 календарних днів» не пов`язаний із настанням події, яка неминуче має відбутися у конкретну календарну дату, а також не визначає чітко окреслений період часу, з настанням якого починається перебіг відповідного строку.
Разом з тим, перерахування грошових коштів генеральним замовником не може розглядатись як подія, з якою пов`язано початок перебігу строку виникнення зобов`язання, оскільки подія є об`єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, тоді як виставлення рахунку за боку ТОВ «ТЕХНОМАЙН ІНЖИНІРИНГ» на адресу генерального замовника та перерахування коштів генеральним замовником є саме дією, яка є вираженням суб`єктивної волі учасників правовідносин.
На підставі наведеного позивач вважає, що в Договорі сторонами строк (термін) виконання ТОВ «ТЕХНОМАЙН ІНЖИНІРИНГ» зобов`язання щодо оплати товару не визначений.
Також, позивач зауважує, що ТОВ «ВАЙТ» зверталось до відповідача з вимогою невідкладно перерахувати виниклу заборгованість у розмірі 1 101 979,96 на розрахунковий рахунок ТОВ «ВАЙТ» протягом 7 календарних днів з дати отримання вимоги. З огляду на це, вважаємо, що строк оплати настав у день, який настав після спливу семиденного строку від дня отримання відповідачем пред`явленої вимоги, тобто 25.09.2024 року.
За доводами позивача, твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що положення ч. 2 ст. 530 ЦК України до спірних правовідносин не застосовується слід вважати помилковим.
Позивач зазначає, що відповідач, всупереч умовам укладеного договору та вимогам чинного законодавства, не виконав свої договірні зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару. У зв`язку з цим, на переконання позивача, відсутність бюджетних коштів чи затримка бюджетного фінансування не можуть вважатися обґрунтованими підставами для виправдання бездіяльності відповідача, не звільняють його від відповідальності за порушення зобов`язання та, тим більше, не є підставами для звільнення від виконання обов`язку з оплати поставленого товару за договором.
Позивач звертає увагу, що порядку частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, ТОВ «ВАЙТ» була складена та надіслана відповідачу вимога № 347 від 06.09.2024 з проханням невідкладно перерахувати виниклу заборгованість у розмірі 1 101 979,96 протягом 7 календарних днів з дати отримання цієї вимоги на розрахунковий рахунок ТОВ «ВАЙТ». Зазначена вимога була отримана відповідачем 17.09.2024 року та проігнорована, з огляду що, позивач вважає, що строк оплати настав у день, який настав після спливу семиденного строку від дня пред`явлення вимоги, тобто 25.09.2024 року.
На переконання позивача, суд першої інстанції під час винесення оскаржуваного рішення об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даного господарського спору, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2025р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/146/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг”, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 у справі №904/146/25 (суддя Дичко В.О.) до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.
19.05.2025р. матеріали справи № 904/146/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг”, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 у справі №904/146/25 (суддя Дичко В.О.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.12.2025 об 11:00 годин.
09.12.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

06 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» (далі – постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» (далі – покупець) укладено договір поставки товару № 488/06/23 (а.с. 23-25, далі – Договір), за пунктом 1.1 якого відповідно до умов даного Договору постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити щебінь різних фракцій та/або інші товарно-матеріальні цінності (далі – товар) в асортименті, кількості і по цінах, вказаних сторонами в специфікаціях (далі – Специфікація), які є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з пунктом 2.1 Договору кількість і асортимент поставленого товару повинні відповідати кількості і асортименту, вказаним сторонами в Специфікації, а також інших супровідних документах.
На підставі пункту 3.1 Договору ціна на товар вказується у відповідній Специфікації і включає витрати на упаковку, маркування і поставку продукції, якщо інше не зазначено в Специфікації.
Згідно з пунктом 3.2 Договору загальна ціна даного Договору складається із суми цін на товар, відповідно до видаткових накладних, підписаних сторонами протягом строку дії даного Договору.
Згідно з пунктом 3.4 Договору строк для оплати товару погоджується сторонами у відповідній Специфікації.
Згідно з пунктом 4.1 Договору умови поставки кожної партії товару погоджуються у відповідній Специфікації.
Згідно з пунктом 4.4 Договору моментом (датою) поставки товару вважається дата, яка зазначена у відповідній видатковій накладній постачальника, підписаній уповноваженими представниками сторін.
Згідно з пунктом 4.5 Договору право власності на товар (у разі постачання товару частинами – на кожну його частину, партію) переходить до покупця з моменту підписання видаткової накладної.
На підставі пункту 4.7 Договору постачальник зобов`язаний здійснювати відвантаження товару у відповідності до графіку, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з пунктом 8.2 Договору у разі, коли спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в суді у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до пункту 12.5 Договору Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 р. – але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. У випадку, якщо жодна зі сторін за місяць до припинення дії Договору не надішле письмове повідомлення про припинення дії Договору, він вважається пролонгованим на наступний рік з 1 січня по 31 грудня.
Згідно з пунктом 12.10 Договору одностороння відмова від виконання умов цього Договору не допускається.
На виконання пункту 4.7 Договору сторони погодили графік на постачання щебня Товариству з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» с. Червоне (а.с. 22). Відповідно до вказаного графіку щебінь поставлявся для будівництва тимчасової під`їзної дороги та благоустрою тимчасового майданчика будівельників.
06 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» підписали Специфікацію № 1 до Договору (а.с. 42), згідно з якою поставлявся щебінь Ф40*70 у кількості 3 040 м3 вартістю 2 219 200 грн (з ПДВ) та щебінь Ф20*40 у кількості 200 м3 вартістю 146 000 грн (з ПДВ).
За даною Специфікацією загальна вартість щебня становить 2 365 200 грн (з ПДВ).
Відповідно до пункту 1 Специфікації № 1 ціна на продукцію, вказана в даній Специфікації, є договірною і встановлюється в національній валюті України.
Згідно з пунктом 4 Специфікації № 1 форма оплати: 100% післяплата протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання коштів від генерального замовника.
01 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» підписали Специфікацію № 2 до Договору (а.с. 43), відповідно до якої поставлявся щебінь Ф20*40 у кількості 800 м3 вартістю 584 000 грн (з ПДВ).
Згідно з пунктом 1 Специфікації № 2 ціна на продукцію, вказана в даній Специфікації, є договірною і встановлюється в національній валюті України.
Відповідно до пункту 4 Специфікації № 2 форма оплати: 100% післяплата протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання коштів від генерального замовника.
На виконання Специфікацій № 1 та № 2 позивачем оформлені, а відповідачем підписані наступні видаткові накладні на загальну суму 1 901 979,96 грн (а.с. 16-19):
- № 913 від 15.06.2023 на суму 193 128,80 грн (з ПДВ);
- № 1379 від 31.08.2023 на суму 646 509,17 грн (з ПДВ);
- № 1745 від 15.10.2023 на суму 894 159,48 грн (з ПДВ);
- № 1746 від 15.10.2023 на суму 168 182,51 грн (з ПДВ).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» здійснило часткову оплату поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» товару в сумі 900 000грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями (а.с. 31-35):
- № 376 від 06.02.2024 на суму 193 128,80 грн (з ПДВ);
- № 377 від 06.02.2024 на суму 6 871,20 грн (з ПДВ);
- № 440 від 13.02.2024 на суму 200 000 грн (з ПДВ);
- № 542 від 20.02.2024 на суму 200 000 грн (з ПДВ);
- № 606 від 27.02.2024 на суму 100 000 грн (з ПДВ);
- № 675 від 05.03.2024 на суму 100 000 грн (з ПДВ);
- № 11247 від 31.12.2024 на суму 60 362,03 грн (з ПДВ);
- № 11251 від 31.12.2024 на суму 39 637,97 грн (з ПДВ).
10 вересня 2024 року позивач звернувся то Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» з вимогою в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України про сплату заборгованості (а.с. 20), яку представник відповідача отримав 17.09.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 5007400004460 (а.с. 36). У вимозі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» просило покупця сплатити заборгованість упродовж 7 (семи) календарних днів з дати її отримання.
Позивач стверджує, що відповідачем заборгованість у сумі 1 001 979,96 грн (1 901 979,96 грн – 900 000 грн) не сплачена, що і стало причиною звернення з позовом до суду.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного: 
Колегія суддів зауважує, що відповідно до пунктів 5,6 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі, в тому числі, мають бути зазначені:
5) у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);
6) нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Враховуючи відсутність в апеляційній скарзі заперечень щодо встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи в частині того, що: «… В мотивувальній частині рішення Суд встановив, що Предметом доказування в даній справі є встановлення обставин укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, строк та порядок розрахунків, наявність/відсутність часткових оплат, наявність заборгованості покупця, періоди прострочення виконання зобов`язань.
06 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» (далі - покупець) укладено договір поставки товару № 488/06/23 (а.с. 23 25, далі - Договір), за пунктом 1.1 якого відповідно до умов даного Договору постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити щебінь різних фракцій та/або інші товарно-матеріальні цінності (далі - товар) в асортименті, кількості і по цінах, вказаних сторонами в специфікаціях (далі - Специфікація), які є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з пунктом 2.1 Договору кількість і асортимент поставленого товару повинні відповідати кількості і асортименту, вказаним сторонами в Специфікації, а також інших супровідних документах.
На підставі пункту 3.1 Договору ціна на товар вказується у відповідній Специфікації і включає витрати на упаковку, маркування і поставку продукції, якщо інше не зазначено в Специфікації.
Згідно з пунктом 3.2 Договору загальна ціна даного Договору складається із суми цін на товар, відповідно до видаткових накладних, підписаних сторонами протягом строку дії даного Договору.
Згідно з пунктом 3.4 Договору строк для оплати товару погоджується сторонами у відповідній Специфікації.
Згідно з пунктом 4.1 Договору умови поставки кожної партії товару погоджуються у відповідній Специфікації.
Згідно з пунктом 4.4 Договору моментом (датою) поставки товару вважається дата, яка зазначена у відповідній видатковій накладній постачальника, підписаній уповноваженими представниками сторін.
Згідно з пунктом 4.5 Договору право власності на товар (у разі постачання товару частинами - на кожну його частину, партію) переходить до покупця з моменту підписання видаткової накладної.
На підставі пункту 4.7 Договору постачальник зобов`язаний здійснювати відвантаження товару у відповідності до графіку, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Згідно з пунктом 8.2 Договору у разі, коли спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в суді у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до пункту 12.5 Договору Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2023 р. - але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. У випадку, якщо жодна зі сторін за місяць до припинення дії Договору не надішле письмове повідомлення про припинення дії Договору, він вважається пролонгованим на наступний рік з 1 січня по 31 грудня.
Згідно з пунктом 12.10 Договору одностороння відмова від виконання умов цього Договору не допускається.
На виконання пункту 4.7 Договору сторони погодили графік на постачання щебня Товариству з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» с. Червоне (а.с. 22). Відповідно до вказаного графіку щебінь поставлявся для будівництва тимчасової під`їзної дороги та благоустрою тимчасового майданчика будівельників.
06 червня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» підписали Специфікацію № 1 до Договору (а.с. 42), згідно з якою поставлявся щебінь Ф40*70 у кількості 3 040 м3 вартістю 2 219 200 грн (з ПДВ) та щебінь Ф20*40 у кількості 200 м3 вартістю 146 000 грн (з ПДВ).
За даною Специфікацією загальна вартість щебня становить 2 365 200 грн (з ПДВ).
Відповідно до пункту 1 Специфікації № 1 ціна на продукцію, вказана в даній Специфікації, є договірною і встановлюється в національній валюті України.
Згідно з пунктом 4 Специфікації № 1 форма оплати: 100% післяплата протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання коштів від генерального замовника.
01 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» підписали Специфікацію № 2 до Договору (а.с. 43), відповідно до якої поставлявся щебінь Ф20*40 у кількості 800 м3 вартістю 584 000 грн (з ПДВ).
Згідно з пунктом 1 Специфікації № 2 ціна на продукцію, вказана в даній Специфікації, є договірною і встановлюється в національній валюті України.
Відповідно до пункту 4 Специфікації № 2 форма оплати: 100% післяплата протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання коштів від генерального замовника.
На виконання Специфікацій № 1 та № 2 позивачем оформлені, а відповідачем підписані наступні видаткові накладні на загальну суму 1 901 979,96 грн (а.с. 16-19):
- № 913 від 15.06.2023 на суму 193 128,80 грн (з ПДВ);
- № 1379 від 31.08.2023 на суму 646 509,17 грн (з ПДВ);
- № 1745 від 15.10.2023 на суму 894 159,48 грн (з ПДВ);
- № 1746 від 15.10.2023 на суму 168 182,51 грн (з ПДВ).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» здійснило часткову оплату поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» товару в сумі 900 000грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями (а.с. 31-35):
- № 376 від 06.02.2024 на суму 193 128,80 грн (з ПДВ);
- № 377 від 06.02.2024 на суму 6 871,20 грн (з ПДВ);
- № 440 від 13.02.2024 на суму 200 000 грн (з ПДВ);
- № 542 від 20.02.2024 на суму 200 000 грн (з ПДВ);
- № 606 від 27.02.2024 на суму 100 000 грн (з ПДВ);
- № 675 від 05.03.2024 на суму 100 000 грн (з ПДВ);
- № 11247 від 31.12.2024 на суму 60 362,03 грн (з ПДВ);
- № 11251 від 31.12.2024 на суму 39 637,97 грн (з ПДВ). …» керуючись положеннями частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів визнає вищенаведені фактичні обставини такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Як встановлено господарським судом та свідчить з матеріалів справи, 10 вересня 2024 року позивач звернувся то Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» з вимогою в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України про сплату заборгованості (а.с. 20), яку представник відповідача отримав 17.09.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 5007400004460 (а.с. 36). У вимозі Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» просило покупця сплатити заборгованість упродовж 7 (семи) календарних днів з дати її отримання.
Доказів погашення заборгованості відповідачем у сумі 1 001 979,96 грн (1 901 979,96 грн – 900 000 грн) матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
За ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню нормами, що встановлюють загальні засади договору поставки.
Згідно з частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 Цивільного кодексу України).
Відповідно до положень статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно до ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.
Відповідно до ч. 1 ст. 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:
1) пропорційного зменшення ціни;
2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;
3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
2. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:
1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;
2) вимагати заміни товару.
3. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.
Суд першої інстанції встановив, що договір поставки товару № 488/06/23 від 06.06.2023 був укладений з метою забезпечення виконання робіт із захисту та відновлення об`єкта критичної інфраструктури, генеральним замовником яких виступає держава в особі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Дніпропетровській області на підставі договору № Б-Р-1 від 04.07.2023. Зазначений договір є виконаним та профінансованим, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» отримало грошові кошти від генерального замовника.
За таких обставин, з урахуванням виконання основного договору та надходження оплати, відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України строк виконання зобов`язань за договором поставки товару № 488/06/23 від 06.06.2023 настав.
Відповідач не надав суду доказів оплати поставленого товару на суму 1 001 979,96 грн та не спростував заявлені позовні вимоги.
Колегія суддів констатує, що матеріали справи також не містять доказів того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» відмовлялося від прийняття товару або від виконання обов`язку щодо його оплати.
Системний аналіз положень статей 655, 692, частини першої статті 697 та статті 712 Цивільного кодексу України свідчить про те, що на продавця покладається обов`язок передати товар у власність покупця, тоді як покупець зобов`язаний сплатити за нього визначену грошову суму.
Правовідносини купівлі-продажу (поставки) передбачають перехід права власності на товар від продавця (постачальника) до покупця з моменту його передання. Водночас закон допускає можливість збереження права власності на товар за продавцем (постачальником) до моменту його оплати або настання інших обставин, якщо таку умову було погоджено сторонами при укладенні договору.
Підписання представником відповідача видаткових накладних підтверджує факт отримання товару, у зв`язку з чим у відповідача виникло зустрічне зобов`язання щодо його оплати.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем товару позивачу. Факт прийняття товару без зауважень і претензій підтверджується підписами уповноваженої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» на видаткових накладних.
Отже, обов`язок ТОВ «Техномайн Інжиніринг» сплатити вартість поставленого товару виникає безпосередньо з приписів закону та підтверджується фактом прийняття товару без зауважень і претензій.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що позивачем підтверджено наявність заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» у сумі 1 001 979,96 грн. Враховуючи відсутність доказів її погашення та підтвердження факту прийняття товару відповідачем, висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 1 001 979,96 грн. є обґрунтованим.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині того, що: «… Судом було досліджено докази не в повному обсязі та розтлумачено в односторонньому порядку, оскільки, в судовому засіданні, представником Відповідача було надано роз`яснення, що між ТОВ «Техномайн Інжиніринг» та Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Дніпропетровській області укладено два Договори підряду, а саме Б-Р-1 від 04.07.2023р. та Б-Р-2 від 22.05.2023р., обидва відносяться до договорів «проектуй та будуй», що передбачає розробку проектно-кошторисної документації із подальшим здійсненням будівельно монтажних робіт одним Підрядником.
Договір Б-Р-1 від 04.07.2023р. передбачає виконання будівельно-монтажних робіт на території режимного об`єкту, для потрапляння на який, необхідно отримувати відповідні дозволи від НЕК «Укренерго» - у ТОВ «Вайт» відповідні дозволи відсутні, про зазначене наголошувалося в судовому засідання, та представники ТОВ «Вайт» зазначеного заперечити не змогли, тобто ТОВ «Вайт» не виконував жодних робіт за Договором Б-Р-1.
Договір Б-Р-2 від 22.05.2023р., передбачає виконання робіт за межами режимного об`єкту НЕК «Укренерго», саме для виконання робіт по цьому договору було залучено ТОВ «Вайт», який виконував роботи за Договором субпідряду № 486/06/23 від 05.06.2023р. (спір відносно сплати заборгованості за цим договором розглядається в межах справи № 904/478/25), саме для виконання цих робіт ТОВ «Вайт» здійснив постачання матеріалу за Договором № 488/06/23 від 06.06.2023р.
Суд, дослідивши матеріали справи № 904/4266/24 встановив, що ТОВ «Техномайн Інжиінринг» здійснив частину оплати в розмірі 900 000,00 грн. за Договором 488/06/23 від 06.06.2023р., проти чого ТОВ «Техномайн Інжиінринг» не заперечував та надав пояснення, що частину поставленого матеріалу, який переходить у власність покупця з дати поставки, ТОВ «Техномайн Інжиніринг» використав для виконання робіт за Договором Б-Р-1 від 04.07.2023р. по якому було надано авансовий платіж, як наслідок, з`явилася можливість без порушень положень Постанови КМУ № 1070 від 04.12.2019 та положень Бюджетного кодекс України, щодо цільового використання бюджетних коштів, здійснити зазначений платіж. Звертаємо увагу Суду, на той факт, що оскільки розрахунок здійснювався за авансові кошти по відповідному договору, то розраховуватися можна тільки за фактично виконані роботи та поставлені матеріали саме на виконання робіт по відповідному договору, розрахунки за іншим договором із авансового платежу за бюджетні кошти призвело б до наслідків кримінального характеру.
Окрім того, як зазначалося вище, Договір Б-Р-2 від 22.05.2023р. відноситься до договорів «проектуй та будуй», тобто одна підрядна організація спочатку здійснює розробку проектно-кошторисної документації, а після цього здійснює будівельно- монтажні роботи на підставі розробленого та затвердженого проекту. Розрахунок Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Дніпропетровській області за будівельно-монтажні роботи здійснюється після та на підставі розробленого та погодженого проекту будівництва, що фактично відбулося 06.03.2024р. (на підтвердження до Відзиву на позовну заяву надавався лист Служби відновлення та розвитку про затвердження проектної документації від 06.03.2024), зазначений лист судом до уваги взятий не був.
Тобто, Акти приймання-передачі виконаних будівельно-монтажних робіт (КБ-2в) та довідка ОК-3, могла бути прийнята основним замовником та відповідно подана на оплату тільки після 06.03.2024р.
Також, до Суду надавався лист від Служби відновлення та розвитку, в якому зазначено, що протягом 2024 року фінансування за Договором Б-Р-2 від 22.05.2023р. було відсутнє.
Таким чином, Сторонами (Позивачем та Відповідачем) було укладено Договір № 488/06/23 від 06.06.2023р. та Специфікацію № 1 та Специфікацію № 2 на поставку товару - щебню, які мають ідентичний зміст щодо порядку оплати, а саме Відповідно до пункту 4 Специфікацій форма оплати: 100% післяплата протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання коштів від генерального замовника.
ТОВ «Вайт» перед підписанням зазначених специфікацій був обізнаний в повній мірі щодо предмету договору, щодо порядку оплати за договором, а також щодо можливих проблем при здійсненні фінансування об`єкту Службо відновлення та розвитку інфраструктури в Дніпропетровській області, тобто зазначені умови були прийняті сторонами та підписані.
ТОВ «Техномайн Інжиніринг», здійснив частину оплати за товар, оскільки вона була використана для виконання робіт за Договором Б-Р-1 від 04.07.2023р., здійснити розрахунок за решту поставленого товару з авансового платежу за цим договором було не можливим оскільки це суперечить розумінню цільового використання бюджетних коштів, та як наслідок призвело б до настання кримінальної відповідальності.
Розрахунок Основним замовником здійснюється на підставі Актів приймання- передачі (КБ-2в) та Довідок ОК-3, у відповідності до розробленої та затвердженої проектно-кошторисної документації, що відбулося 06.03.2024 та що підтверджується відповідними доказами.
Розрахунок із ТОВ «Вайт» здійснюється після розрахунку з ТОВ «Техномайн Інжиніринг» за виконані роботи, що не відбулося у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, що підтверджується відповідним листом від Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Дніпропетровській області.
Також, Позивач стверджував, що у відповідності до ст. 530 ЦК України в Договорі № 488/06/23 від 06.06.2023р. не встановлено строк (термін) виконання боржником обов`язку або визначений моментом пред`явлення вимоги, що дало йому можливість звернутися до суду та нарахувати штрафні санкції з моменту пред`явлення вимоги, з чим Відповідач повністю не згоден, оскільки Специфікаціями № 1 та № 2 чітко прописаний алгоритм розрахунків, строк та подія яка неминуче має настати, а саме сплата грошових коштів Службою відновлення та розвитку у Дніпропетровській області за вже виконані роботи за Договором Б-Р-2 від 22.05.2023р.
Таким чином, Суд першої інстанції не дослідив в повному обсязі надані докази, а досліджені докази розтлумачив в односторонньому порядку задовольнивши позовну заяву ТОВ «Вайт» в повному обсязі, не зважаючи на той факт, що термін виконання зобов`язання не став, підстав для нарахування штраф санкцій не вбачається, ТОВ «Техномайн Інжиніринг» добросовісно виконує свої зобов`язання за Договором № 488/06/23 від 06.06.2023р., що в тому числі підтверджується сплатою частини грошових коштів за самостійно використані матеріали на потреби іншого договору генпідряду (решту матеріалів ТОВ «Вайт» використало під час виконання робіт за Договором субпідряду № 486/06/23 від 05.06.2023р. - зазначений факт Позивач не оскаржував, та не спростовував).…» як такі, що не впливають на юридичну оцінку обставин справи і не спростовують висновків суду першої інстанції до норм чинного законодавства.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Вайт» нарахувало та заявило до стягнення пеню в сумі 82 403,70 грн та інфляційні втрати в сумі 41 150,14 гривень. 
З приводу заявленої позивачем суми пені, колегія суддів зазначає наступне:
Згідно положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У даному випадку, відповідно до пункту 7.2 Договору за порушення строків оплати за поставлений товар покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення до моменту повного виконання зобов`язань з оплати товару. Положення даного пункту застосовуються виключно до платежів, що підлягають сплаті після фактичної передачі товару.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем у порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України було складено та надіслано відповідачу вимогу № 347 від 06.09.2024 року про перерахування заборгованості в сумі 1 101 979,96 грн протягом 7 календарних днів з дати отримання. Вимога була отримана відповідачем 17.09.2024 та залишена без виконання.
Враховуючи викладене, строк оплати настав після спливу семиденного строку від дня пред`явлення вимоги, тобто 25.09.2024 року.
Суд першої інстанції, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, дійшов правильного висновку про наявність підстав для її стягнення з відповідача у сумі 82 403,70 грн. Заперечень щодо правильності здійсненого перерахунку пені під час апеляційного розгляду сторонами не наведено.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені у сумі 82 403,70 грн є обґрунтованим та підлягає залишенню без змін.

Щодо заявленої позивачем до стягнення вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції, колегія суддів зазначає наступне:
За приписами ст.625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (такі висновки наведено у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).
За прострочення виконання грошового зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю «Вайт» згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 25.09.2024 до 30.12.2024 нараховано інфляційні втрати в сумі 41 150,14 гривень.
У даному спорі, наявність підстав для нарахування інфляційних втрат випливає, у тому числі, з висновків суду про доведеність обставин стосовно неналежного виконання Відповідачем умов договору у частині повної оплати за поставлений товар.
Перевіривши розрахунки заявлених до стягнення сум, господарський суд визнав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення господарського суду про наявність обставин для задоволення позовних вимог таким, що прийнято з дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
В контексті доводів скаржника, суд апеляційної інстанції також зазначає, що відсутність коштів у боржника, а також інші підстави, наведені відповідачем, відповідно до ст. 617 ЦК України, також не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності.
Враховуючи положення частини другої статті 617 ЦК України та рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність державної організації, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, про що, зокрема, зазначено у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №922/541/17, від 03.04.2018 у справі №924/29/17, від 03.04.2018 у справі №908/1076/17, від 11.04.2018 у справі №915/13/17, від 12.04.2018 у справі №924/22/17.
Відповідно до ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 у справі №904/146/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Техномайн Інжиніринг» на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 20259,61 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг”, на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 у справі №904/146/25 (суддя Дичко В.О.) – залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 у справі №904/146/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору у сумі 20259,61 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю “Техномайн Інжиніринг”.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 15.01.2026.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя  О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв