РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/4947/25
провадження у справі №2/0285/403/26
02 лютого 2026 року       м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі судді Помогаєва А.В.,
при секретарі судового засідання Янковій Л.П.,
розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
Представник позивача звернулась до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» 3% річних та інфляційних втрат, загальний розмір яких становить 97 764,07 грн., з яких 73 865,30 грн. - інфляційне збільшення, 23 898,77 грн. - 3% річних.
В обгрунтування позовних вимог, представник позивача посилалась на наступні обставини.
22.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «НАДРА» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №8-10/МК/2008-980. 
Згідно умов п.п. 1.1., п.п. 1.3. п. 1 зазначеного договору банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 150 000 гривень строком до 20.08.2018 року. 
Проте грошові кошти у встановлений Кредитним договором строк позичальником не були повернуті/сплачені на користь банку, що стало підставою для звернення ВАТ КБ «НАДРА» до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача. 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.03.2010 року по цивільній справі №2-478/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, позовні вимоги задоволено повністю - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 166 820,63 грн. Втім, заборгованість, яка була визначена і встановлена до стягнення на користь банку згідно судового рішення, не була повернута/не сплачена відповідачем, а отже має місце тривале порушення зобов`язання з повернення кредитору грошових коштів. 
Судове рішення відповідачем досі не виконано, і ніколи не виконувалось. Таким чином, відповідач має тривале невиконане грошове зобов`язання зі сплати на користь кредитора грошової суми згідно судового рішення. 
15.07.2020 між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ПАТ «КБ «НАДРА» було укладено Договір №GL48N718070_I_1 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором.
20.07.2020 між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» було укладено Договір №20/07/2020 про відступлення прав вимоги, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором.
Станом на дату подання позову, відповідач не виконала судове рішення, грошові кошти не повернула. Заборгованість відповідача (згідно судового рішення) у розмірі 166 820,63 грн., дотепер залишається непогашеною, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» має право на нарахування інфляційних втрат та 3% річних, що є особливою мірою відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Посилаючись на положення статті 625 ЦК України та практику Верховного Суду, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, загальний розмір яких становить 97 764,07 грн., з яких 73 865,30 грн. - інфляційне збільшення, 23 898,77 грн. - 3% річних.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. 
Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно. Відзиву на позовну заяву або інших клопотань до суду не подала.
З`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Предметом спору в даній справі є захист права кредитора на отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 79 ЦПК встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Судом установлено, що 22.08.2008 року між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №8-10/МК/2008-980, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 150 000 гривень строком до 20.08.2018 року. 
У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань, ВАТ КБ «НАДРА» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 . 
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24.03.2010 по цивільній справі №2-478/10 позов ВАТ КБ «НАДРА» задоволено повністю: достроково розірвано Кредитний договір №8-10/МК/2008-980, укладений 22.08.2008; стягнуто з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «НАДРА» в солідарному порядку 166 820 грн. 63 коп. заборгованості за кредитним договором.
15.07.2020 між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ПАТ «КБ «НАДРА» було укладено Договір №GL48N718070_I_1 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором.
20.07.2020 між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» було укладено Договір №20/07/2020 про відступлення прав вимоги, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №8-10/МК/2008-980 від 22.08.2008.
Разом з тим, судом установлено, що у провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 285/7106/22 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» про витребування нерухомого майна (квартири) з чужого незаконного володіння.
Рішенням суду від 10.05.2023 по справі № 285/7106/22, яке набрало законної сили 09.10.2023, у задоволенні позову відмовлено. Разом з тим, з рішення суду вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором №8-10/МК/2008-980 від 22.08.2008 зменшилась до 78642,58 грн. Крім того, ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» в порядку, визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами договору іпотеки №8-10/МК/2008-980 від 22.08.2008 набуло право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .
Таким чином, вищезазначеним рішенням суду встановлено обставини, які спростовують посилання представника ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» на те, що кредитором не було отримано відшкодування заборгованості за кредитним договором №8-10/МК/2008-980 від 22.08.2008 після ухвалення рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24.03.2010 року по цивільній справі №2-478/10 про стягнення на користь ВАТ КБ «НАДРА» з ОСОБА_1 коштів у сумі 166820 грн. 63 коп.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За відсутності інформації про вартість набутого позивачем майна, суд позбавлений можливості визначити її співмірність сумі заборгованості відповідача та встановити факт її повного або часткового погашення.
Разом з тим, сам по собі факт задоволення вимог кредитора за рахунок майна поручителя виключає застосування положень ст. 625 ЦК України до заявленої позивачем заборгованості.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 263-265 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана. У випадку оскарження - рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 04.02.2026.

Суддя А.В. Помогаєв