Постанова 
Іменем України
 
18 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 370/922/23
провадження № 61-12693св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - Макарівська селищна рада Київської області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Макарівської селищної ради Київської області на рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року у складі судді Косенко А. В. та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня                           2024 рокуу складі колегії суддів: Шкоріної О. І., Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Макарівської селищної ради Київської області, в якому просили визначити їм додатковий строк терміном один місяць, достатній для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 ..
Позовні вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати, ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,056 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої у с. Людвинівка.
Відповідно до заповіту ОСОБА_3 , що посвідчений секретарем Людвинівської сільської ради 02 серпня 2017 року та зареєстрований у реєстрі за № 21, мати заповіла все своє майно позивачам у справі у рівних частинах, таким чином, спадкування відбувається за заповітом. Позивачі - єдині спадкоємці першої черги щодо майна ОСОБА_3 , оскільки є її дітьми.
У квітні 2023 року позивачі звернулися до приватної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 , однак їм було відмовлено через пропуск шестимісячного строку.
Основною причиною пропуску строку звернення до нотаріуса стало вторгнення російських окупантів в Україну 24 лютого 2022 року. Власне смт Макарів і прилеглі до нього території були тривалий час окуповані або взяті в облогу ворожим військом, що змусило жителів вказаних територій терміново залишати власний дім та евакуйовуватися в інші безпечні місця, в тому числі і за кордон.
Позивачі з іншими членами своїх родин також змушені були залишити дім і тривалий час перебували в евакуації на території Польської Республіки. Після повернення в Україну і надалі існують поважні причини та перешкоди: повітряні атаки ворога та тривоги, коли припиняється робота установ і організацій, періодичне відключення електроенергії.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 лютого                                      2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду                            від 07 серпня 2024 року, позов задоволено.
 
Визначено ОСОБА_1 і ОСОБА_2 додатковий строк терміном один місяць з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що спадщина після смерті                         ОСОБА_3 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже строк для прийняття спадщини спливав 30 квітня 2022 року, який позивачі пропустили, зокрема, у зв`язку з повномасштабним вторгнення 24 лютого 2022 року російської армії в Україну. Вказана обставина є загальновідомою і не потребує доведення. У зв`язку з наведеним позивачі змушені були залишити місце свого проживання та евакуйовуватись, а повернувшись, одразу звернулися до нотаріуса.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У вересні 2024 року Макарівська селищна рада Київської областіподала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу на новий розгляд. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі 
№ 910/9258/20, від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 19 серпня 2022 року у справі 
№ 908/2287/17, від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, 
від 22 березня 2023 року у справі №361/8259/18, від 28 лютого 2018 року у справі № 153/3/16-ц від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21, постанові Великої Падати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі 
№ 686/5757/23 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Також підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази, встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У листопаді 2024 року представник ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала до Верховного Суду відзив, у якому зазначила, що рішення судів є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування немає. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суд установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець                        ОСОБА_3 , яка була матір`ю позивачів. 
 
Цей факт підтверджується копіями таких документів, що містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2021 року (а.с.9), свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_2 серії                                 НОМЕР_2 від 09 жовтня 1948 року (а. с. 07), свідоцтвом про народження позивача   ОСОБА_1   серії НОМЕР_3 від 23 липня 1970 року (а. с. 08), а також її свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 08 червня                              1974 року.
 
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 3,056 га з кадастровим номером 3222784400:02:013:0016, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у с. Людвинівка, що підтверджується свідоцтвом про прийняття спадщини за законом від 27 січня 2018 року серії НМХ 647060 та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 27 січня 2018 року № 111939255.
 
Як відомо з довідки Макарівської селищної ради від 03 серпня 2022 року № 198, ОСОБА_3 , 1936 року народження, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за цією адресою разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. 
 
Позивачі належать до спадкоємців першої черги за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 
 
11 квітня 2023 року позивачі звернулись до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, проте їм було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бучанського нотаріального округу Київської області Дурицьким А. П. від 14 квітня 2023 року.
 
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини;                                            2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.
Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України                                           від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16,                             від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Слід звернути увагу, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі - постанова № 164 від 28 лютого 2022 року), яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року  № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».
Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.
На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 09 травня 2023 року                         № 469 пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року.
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилалися позивачі,та те, що протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України діяли суперечливі положення законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, суди дійшли цілком обґрунтованого висновку, що вказані причини, є тими непереборними обставинами, які перешкоджали позивачам протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Суди надали належну правову оцінку доводам сторін, висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на нормах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Інші доводи касаційної скарги також не дають підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ: 
 
Касаційну скаргу Макарівської селищної ради Київської області залишити без задоволення.
 
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 лютого                        2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 серпня                           2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                            В. М. Коротун 
Є. В. Коротенко
М. Є. Червинська