ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/1123/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Баранник Н.П., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2025, (суддя суду першої інстанції Лазаренко М.С.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №280/1123/25 за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
14.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України, яка полягає у невиданні відповідного наказу та нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260;
- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України видати наказ про нарахування та виплату полковнику ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260;
- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити полковнику ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260;
- стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
В обґрунтування позову зазначено, що позивач в період з 16.03.2024 по 15.01.2025 проходив військову службу в Генеральному штабі Збройних Сил України. Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 833012 від 07.11.2024, позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково. Причина інвалідності: захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до відповідача із рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення. Наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 №12, відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” позивача наказано з 15.01.2025 звільнити з військової служби у запас за підпунктом “б” (за станом здоров`я). Підстава: наявність інвалідності ІІІ групи. Проте, відповідач в наказі не вирішив питання щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, що позивач вважає протиправною бездіяльністю.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 18.04.2025 відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову.
Від відповідачів надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони просять суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 16.03.2024 № 487 полковника ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ.
Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 833012 від 07.11.2024 позивачу встановлено інвалідність ІІІ групи безстроково. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
22.11.2024 позивач звернувся до начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ з рапортом (вх. № 24/Р від 22.11.2024), в якому зазначив наступне: “Прошу Вашого клопотання про виплату мені матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, у зв`язку з наявністю третьої групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини, згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 833012 від 07 листопада 2024 року, що додається”.
Зазначений рапорт позивача також містить запис начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ наступного змісту: “Прошу включити до наказу”.
На звороті рапорту наявний запис з Системи електронного документообігу "АСКОД" наступного змісту: "На доопрацювання: Згідно доручення МОУ №183/уд від 16.01.2024 однією з підстав для отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2024 році (далі - МД) є наявність у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини. Разом з тим, ще однією з підстав для отримання МД є безперевне перебування військовослужбовця на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язанні із захистом Батьківщини (більше ЗО днів поспіль)".
Наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 №12, відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління персоналу ГШ ЗСУ, наказано звільнити з військової служби у запас за підпунктом “б” (за станом здоров`я). Підстава: наявність інвалідності ІІІ групи.
Наказом начальника ГШ ЗСУ (по стройовій частині) від 15.01.2025 № 11 полковника ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління персоналу, звільненого наказом начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 № 12 у запас за підпунктом “б” (за станом здоров`я) відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” з правом носіння військової форми одягу, наказано вважати таким, що справи та посаду здав. 
З 15.01.2025 позивача виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вважаючи бездіяльність відповідача 1 щодо невидання наказу про призначення та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано документів, що підтверджують наявність у нього права на призначення матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, відповідно до п.п. 1, 4 ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Як передбачено у ст.9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
При цьому, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені у відповідності до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 за №704 визначено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (п.2). Додатком 1 до Постанови №704 встановлено тарифну сітку розрядів та коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців із числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 5 вказаної вище Постанови було надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, і допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Механізм же та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає “Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам” затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).
У відповідності до положень п.1 розділу ХХІV Порядку №260, військовослужбовцям, окрім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
За п.7 розділу ХХІV Порядку №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, який передбачений в кошторисі Міністерства оборони України.
До місячного грошового забезпечення, з якого й визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (окрім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Як передбачено п.9 розділу XXIV Порядку №260, виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Аналізуючи викладене, варто зазначити, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Цей вид грошового забезпечення надається військовослужбовцям у межах асигнувань, за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника).
При цьому, Законом №2011-XII не визначено порядку та розміру виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а згідно ч.4 ст.9 цього Закону, Міністру оборони України надано повноваження стосовно визначення порядку виплати грошового забезпечення, в тому числі й матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
Постановою №704 і Порядком №260 встановлено лише граничний розмір виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який повинен не перевищувати місячного грошового забезпечення, а право керівників державних органів надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань обмежене розміром асигнувань, що виділяються на утримання таких державних органів.
Таким чином, Законом №2011-XII делеговано Міністру оборони України повноваження щодо визначення порядку виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які обмежені лише граничним розміром такої виплати та розміром виділених асигнувань на утримання військовослужбовців.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не виплачувалась.
16.01.2024 Міністром оборони України прийнято рішення 183/уд, відповідно до вимог якого, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:
смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;
поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;
у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;
порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;
безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;
сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події (крім підстав зазначених в абзацах четвертому та дев`ятому).
Позивач вважає, що має підстави для отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році через те, що він є особою з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, на підставі довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 833012 від 07.11.2024.
Проте, матеріали справи не містять доказів, що отримана позивачем інвалідність є наслідком саме поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Суд першої інстанції правильно вказав, що належним доказом поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
За таких обставин, в ході судового розгляду справи позивачем не доведено наявність у нього права на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році.
Крім того, позивач наводить в якості протиправної бездіяльності факт невидання відповідачем 1 наказу про нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.
Позивач зазначає, що відповідач 1 не приймав рішення щодо відмови йому у виплаті матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, натомість допустив протиправну бездіяльність, не прийнявши наказ відповідно до вимог Порядку № 260.
В ході судового розгляду справи встановлено, що рапорт позивача від 22.11.2024 через систему електронного документообігу "АСКОД" було повернуто на доопрацювання.
Як вбачається з поданого рапорту позивача від 11.01.2025 (вх. №305/109), в наказі начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 №12 зазначено, що позивач матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік не отримав.
За таких обставин, питання щодо виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік було вирішено в наказі начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 №12.
Водночас, позивач просив захистити його порушене право шляхом зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити на користь позивача матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, у зв`язку з чим видати відповідний наказ.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки повноваження суду обмежені позовними вимогами, рапорт позивача було розглянуто, як було зазначено у резолюції начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, прийнято відповідне рішення, яке висвітлено в наказі начальника ГШ ЗСУ (по особовому складу) від 07.01.2025 №12, а в ході судового розгляду справи встановлено відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції – відсутні. 
Керуючись ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2025 в адміністративній справі № 280/1123/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верхового Суду. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник