П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7667/25 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Мультян Марина Бондівна 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 

13 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Пращерук М. О., 
представника відповідача Панасюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Вінницькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що за відповідачем рахується заборгованість до бюджету в сумі 500000 грн. Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а тому позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг в сумі 500000 (п`ятсот тисяч гривень).
01.12.2025 року ухвалою цього ж суду виправлено описку в зазначеному рішенні шляхом зазначення правильного прізвища ім"я та по батькові відповідача, а саме: " ОСОБА_1 " замість помилково зазначеного " ОСОБА_1 ". 
Не погодившись з прийнятим судовим рішенням у справі, відповідачем до суду подано апеляційну скаргу в якій з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати зазначене рішення, прийняти нове - про відмову у задоволенні позову.
На обгрунтування заявленого відповідач зазначив, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі обставини справи та не надав їм належної правової оцінки.
Позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу в якій зазначено, що предметом доказування у даній справі є наявність/відсутність податкового боргу та чи підлягає такий борг стягненню, а не правомірність податкової вимоги №0003444-1307-0232 від 12.04.2023 року яка не оскаржувалася в судовому порядку та є чинною.
Відповідачем до суду подані заперечення на відзив в яких зазначнено, що відзив Позивача не спростовує доводів апеляційної скарги і не усуває ключових порушень: відсутність належної та своєчасної податкової вимоги щодо спірної суми 50-0000,00 грн., недоведеність моменту виникнення податкового боргу та некоректне застосування пункту 59.5 і ст.95 ПК України. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Представник позивача в судове засідання не з"явився, тоді як про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв та клопотань - не заявлено.
Вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи та вимоги апеляційної скарги та поданих на неї заперечень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 06.11.2020.
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 №2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.
Грошове зобов`язання платника податків відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Відповідно до п.14.1.175 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Як вбачаться із матеріалів справи, за відповідачем станом на 02.06.2025 рахується заборгованість в сумі 500000 грн.
Зазначена заборгованість підтверджується карткою особового рахунку, рішенням про застосування фінансових санкцій №122/02-32-09-04/ НОМЕР_1 від 06.01.2022.
Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами, визначеними п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Судом встановлено, що позивачем з метою погашення податкового боргу на адресу відповідача було направлено податкову вимогу №0003444-1307-0232 від 12.04.2023 на суму 502205,16 грн. (а.с.4), яка, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 17.04.2023, останнім була отримана (а.с.5). За наданим позивачем розрахунком в зазначену суму входить фінансова санкція у вигляді штрафу у розмірі 500000,00 грн. (рішення від 06.01.2022 №122/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , а.с.7).
Вказана податкова вимога залишилась без належного виконання. Станом на день розгляду справи суду не надано доказів погашення відповідачем в добровільному порядку вказаної суми заборгованості.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідачем в судовому порядку оскаржувалося рішення позивача про застосування фінансової санкції у розмірі 500000,00 грн. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року - залишено без змін, відмовлено у задоволенні позову.
Згідно з п.87.11 ст.87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Враховуючи те, що заявлену до стягнення суму заборгованості по фінансовій санкції відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується матеріалами справи, тому суд дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних та задоволення заявленого адміністративного позову.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі 14 січня 2026 року.

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.