Справа № 349/70/26 
Провадження № 3-зв/349/1/26

П О С Т А Н О В А

27 січня 2026 року м. Рогатин

Суддя Рогатинського районного суду Івано-Франківської області Рибій М. Г., розглянувши заяву про самовідвід судді Могили Р. Г. в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :
Суддя Могила Р. Г. заявив самовідвід в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 з метою недопущення будь-яких сумнівів в його неупередженості та щодо об`єктивності його рішень, оскільки ОСОБА_1 з 07.04.2023 до 19.02.2024 була присяжною Рогатинського районного суду Івано-Франківської області та неодноразово була в складі суду разом із ним.

Суддя Могила Р. Г., Плохотнюк О. Р. та прокурор Шувар М. Т. в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви.

В Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, що визначають правила відводу (самовідводу).
Водночас згідно з ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Частиною 1 ст. 6 ЄКПЛ встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього або неї не є можливим винесення неупередженого рішення у справі, або в тому випадку, коли у розумного спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно із ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.
В чинних процесуальних кодексах (ГПК, ЦПК, КАС, КПК) серед підстав для відводу (самовідводу) судді зазначено, зокрема, інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Отже, з огляду на необхідність дотримання принципу безсторонності суддя може заявити самовідвід і в справі про адміністративні правопорушення.

В заяві про самовідвід не зазначено про наявність сумніву судді у власній здатності неупереджено розглянути справу, а йде мова про сумнів в його неупередженості з точки зору стороннього спостерігача.
Отже, в цьому випадку необхідно з`ясувати, чи є підстави для задоволення заяви про самовідвід за так званим об`єктивним критерієм.

В п. 81 Коментарів щодо Бангалорських принципів поведінки суддів з цього приводу зазначено, що загальноприйнятим критерієм для відводу судді є наявність обґрунтованої підозри в його/її упередженості. Для того, щоб встановити наявність упередження, застосовують різні формулювання. До них, зокрема, належать такі як «висока ймовірність» упередження та «реальна ймовірність», «значна можливість» та «обґрунтована підозра» в упередженості. Підозри щодо упередженості мають бути обґрунтовані і висловлені розумними, справедливими та обізнаними людьми, що знаються на питанні і володіють необхідною інформацією.
ЄСПЛ в рішенні від 08.10.2020 в справі Teslya v. Ukraine (Application no. 52095/11) зазначив: 
37. Суд нагадує, що неупередженість зазвичай означає відсутність упередження чи зацікавленості, і що її наявність або відсутність може бути перевірена різними способами. Згідно з усталеною практикою Суду, наявність неупередженості для цілей пункту 1 статті 6 повинна визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, згідно з яким необхідно зважати на особисті переконання та поведінку конкретного судді — тобто на те, чи мав цей суддя будь-яку особисту упередженість або зацікавленість у цій справі, а також відповідно до об`єктивного критерію, який полягає у встановленні того, чи забезпечував сам суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів стосовно його безсторонності. Об`єктивний критерій переважно стосується ієрархічних або інших зв`язків між суддею та іншими учасниками процесу.
39. Що стосується об`єктивного критерію, необхідно встановити, чи є поза поведінкою судді факти, які піддаються встановленню та можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні питання про те, чи існують у конкретній справі обґрунтовані підстави побоюватися відсутності безсторонності певного судді або складу суду, точка зору зацікавленої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно виправданим.

Зазначені в заяві обставини вказують на обмежену в часі професійну взаємодію судді та присяжного, яка мала місце в минулому. Таких обставин недостатньо для висновку про наявність обґрунтованої підозри в упередженості судді, що має наслідком відмову в задоволенні заяви про самовідвід.

Керуючись ст. ст. 8, 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів,

п о с т а н о в и в:
Відмовити в задоволенні заяви про самовідвід судді Могили Р. Г.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя М. Г. Рибій