Справа № 201/15731/25
Провадження № 1-кп/201/46/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року        м. Дніпро 
Соборний районний суд м. Дніпра у складі: судді ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 42023052220000185 від 17.08.2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні доньку (14.05.2015 р.н.), має середню освіту, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, який перебуває на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4 
обвинувачений ОСОБА_3 
захисник ОСОБА_5 

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом
24.10.2025 року у невстановлений час, але не пізніше ніж 10 годин 37 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу приміщення магазину «Econom Class», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, буд.29А, побачив біля нього припаркований потерпілим ОСОБА_6 велосипед марки «Optima bikes MOTION DD», біло-червоно-чорного кольору, розмір коліс 29, алюмінієва рама, трансмісія Shimano, кількість швидкостей 21, рік випуску 2019, вартістю 3398 гривень 08 копійок, підійшов до нього в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану. 
Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що його дії можуть бути таємними для оточуючих, діючи умисно передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості взяв вказаний велосипед та визначив його об`єктом свого злочинного посягання.
Після чого ОСОБА_3 , утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3398 гривні 08 копійок.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

2.Позиція обвинуваченого
ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати. Повідомив, що велосипед повернув співробітникам поліції, які передали його потерпілому. 

3.Позиція потерпілого
Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, претензій до ОСОБА_3 не має, покарання просив призначити на розсуд суду.

4. Докази, які досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечив.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає. 
Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. 
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують його особу та документи, які підтверджують процесуальні витрати.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки, що проявилось в осуді вчиненого та активному сприянні у розкритті злочину, добровільному поверненні викраденого майна потерпілому (т. 1 а.п. 118, 165).
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Призначення покарання
Призначаючи покарання суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії тяжкого злочину.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину (який є тяжким), конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого (викрадене майно повернуто потерпілому), даних про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, за місцем несення служби характеризується посередньо, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням положень ст. 75 КК.
Так, згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Тому виходячи з усіх обставин справи, думки прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, наслідків вчиненого злочину (викрадене майно повернуто потерпілому), суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Крім того, судом враховане бажання ОСОБА_3 продовжувати нести військову службу та письмова згода командира військової частини НОМЕР_2 на проходження ним військової служби.
Тому нагляд за ОСОБА_3 , звільненим від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
В рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 Європейський суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення цивільного позову
У даному кримінальному провадженні потерпілим до обвинуваченого цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, не пред`явлено.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України. 

9.Інші рішення, які вирішуються судом при ухваленні вироку
28.11.2025 слідчим суддею Соборного районного суду м. Дніпра до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 26.01.2026 без визначення застави. В залі суду він був взятий під варту (т. 1 а.п. 215). 
Тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати обвинуваченому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2025 року по день винесення цього вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід скасувати. 
Під час досудового розслідування проведена судово-товарознавча експертиза (висновок експерта № СЕ-19/104-25/43279-ТВ), вартість якої складає 4457,00 гривень (т. 1 а.п. 158), яку слід стягнути з засудженого.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
Відповідно до положень ст. 75 КК України  ОСОБА_3  звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_3  наступні обов`язки: повідомляти командира військової частини за місцем проходження військової служби про зміну адреси реєстрації місця проживання.
Нагляд за  ОСОБА_3  покласти на командира військової частини за місцем проходження військової служби.
Застосований до  ОСОБА_3  запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - скасувати та негайно звільнити його з-під варти.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України  ОСОБА_3  зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2025 року по 22.01.2026, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь держави витрати на проведення судової експертизи в розмірі 4457,00 грн. 
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази:
- оптичний диск зберігати при матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 150);
- велосипед марки «Optima bikes MOTION DD», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 165), - залишити останньому за належністю.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд м. Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя            ОСОБА_1