ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 листопада 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 730/643/25
Головуючий у першій інстанції – Данько О. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1288/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.
секретар: Мальцева І.В. 
   
сторони:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Борзнянська міська рада Чернігівської області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Данько О.В. від 05 червня 2025 року, місце ухвалення рішення - м. Борзна, у справі за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди Борзнянською міською радою, у зв`язку із непроведенням стерилізації,

                        В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди Борзнянською міською радою, у зв`язку із непроведенням стерилізації, в якому просила: зобов`язати відповідача компенсувати їй витрати на бездомних тварин у розмірі 50 000 грн., у зв`язку із непроведенням відповідачем своєчасної стерилізації безпритульних тварин, з метою зменшення їх популяції та розмноження; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду, яку вона оцінює в 1 (одну) гривню. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що вона, маючи статус інваліда першої групи з дитинства, з 2014 року і до теперішнього часу змушена утримувати у своїй однокімнатній квартирі за власні кошти ”Притулок” для безпритульних котів, популяція яких з кожним роком зростає у зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої обов`язки по догляду та контролю за популяцією безпритульних тварин у місті. Позивач ОСОБА_1 зазначала, що на її неодноразові звернення до міської ради з приводу вирішення питання про зменшення популяції тварин, відповідач належних дій не вчиняв. За доводами позивача, у зв`язку із даними обставинами, вона змушена підбирати підкинутих котів, годувати, лікувати їх за власні кошти, при цьому, позивач самостійно возить тварин на безкоштовну стерилізацію, а потім їх доглядає. Позивач стверджувала, що існує відповідна програма, прийнята міською радою, проте, кошти на допомогу вуличним тваринам не виділено. За доводами позивача, безпритульні коти і собаки бігають вулицями міста, створюючи небезпеку для дорослих та дітей. Позивач ОСОБА_1 вказувала, що безпека життя і здоров`я жителів, в тому числі, і дітей, м. Борзни, байдужі місцевій владі, при цьому, голова Борзнянської міської ради не вживає жодних заходів щодо стерилізації та вакцинації безпритульних тварин від небезпечних хвороб, які передаються людям. Позивач стверджує, що всю відповідальність щодо піклування про безпритульних тварин відповідач поклав на плечі пенсіонерів, в тому числі, і позивача ОСОБА_1 , чим заподіяно матеріальну та моральну шкоду, оскільки є неприпустимим, щоб діти бачили, як на їх очах помирають безпритульні тварини від байдужості місцевої влади. За доводами позивача ОСОБА_1 , вона вимушена доглядати  безпритульних тварин, які перебувають у її квартирі, що порушує звичний устрій її життя, забирає час, здоров`я, можливість працювати, відпочивати, тренуватись, проводити лікувальні процедури. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просить: зобов`язати відповідача компенсувати їй витрати на бездомних тварин у розмірі 50 000 грн., у зв`язку із непроведенням відповідачем своєчасної стерилізації безпритульних тварин, з метою зменшення їх популяції та розмноження; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду, яку вона оцінює в 1 (одну) гривню. 

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.06.2025 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди Борзнянською міською радою у зв`язку із непроведенням стерилізації. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 05.06.2025 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого нею позову. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що рішення суду першої інстанції від 05.06.2025 року є незаконним, упередженим, необ`єктивним, ухваленим із порушенням принципів верховенства права, і тому підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 05.06.2025 року вказав неправдиву інформацію відносно того, що позивач не з`явилась в судове засідання. Апелянт стверджує, що вона в судове засідання з`явилася вчасно, але працівник охорони суду, із незрозумілих підстав, заборонив їй заходити до залу судових засідань із оригіналами документів у справі. Апелянт вказує, що з даного приводу вона зверталась із заявою до голови суду. За доводами апелянта, вона потрапила на судове засідання, в якому, замість розгляду клопотань, було зачитано під запис додатки у матеріалах справи, а у подальшому, і рішення. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання позивача, в тому числі, і про розгляд справи за загальними правилами, що є порушенням статті 55 Конституції України. Апелянт зазначає, що у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції вказана неправдива інформація про те, що позивач ОСОБА_1 , добровільно, на волонтерських засадах, утримує у квартирі безпритульних котів. Апелянт стверджує, що відповідачем не вживаються жодні заходи щодо зменшення у місті популяції безпритульних тварин, які переносять небезпечні хвороби, відсутнє гуманне ставлення до тварин, при цьому, діти не повинні бачити, як гинуть тварини у місті.  

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.06.2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди Борзнянською міською радою, у зв`язку із непроведенням стерилізації, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами. 

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.113-116), сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 має статус особи із інвалідністю з дитинства І групи, причиною інвалідності є ураження опорно-рухового апарату. ОСОБА_1 потребує сторонньої допомоги (а.с.13,14). 

Відповідно до повідомлення Борзнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини, за період з 01.01.2021 року по 01.06.2022 року, стерилізація безпритульних котів, собак не проводилась. Вказані заходи не внесено до плану протиепізоотичних заходів на 2022 рік, який затверджено Головним управлінням Держпродспоживслужби в Чернігівській області (а.с.34). 

На звернення ОСОБА_1 від 28.07.2023 року, від 17.08.2023 року щодо виділення коштів, передбачених Програмою контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами на 2022-2024 роки (далі - Програма), щодо транспортування тварин на стерилізацію до Чернігівського притулку ”Крок до тварин”, Борзнянська міська рада Чернігівської області повідомила, що відповідно до Програми, міська рада може виділяти кошти виключно на послуги стерилізації безпритульних тварин у ветеринарних клініках, організація оплати та доставки тварин до місця надання таких послуг не передбачена (а.с.35,44,45).

Як вбачається із матеріалів справи, протягом 2022-2024 років позивач ОСОБА_1 зверталася до Борзнянської міської ради із заявами щодо зібрання комісії, відповідальної за виконання Програми контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами на 2022-2024 роки, представників ветеринарної медицини та громадськості, з метою вирішення проблеми безпритульних тварин. ОСОБА_1 також повідомляла про критичну ситуацію щодо неконтрольованого розмноження безпритульних тварин через непроведення стерилізації, про необхідність проведення вакцинації, а також про факти загибелі тварин через хвороби та нещасні випадки (а.с.44-50). 

На звернення позивача ОСОБА_1 , комісією, створеною на підставі розпорядження міського голови, 23.02.2023 року було обстежено житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 , про що складено відповідний акт обстеження житлово-побутових умов проживання. Зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 у приватизованій однокімнатній квартирі утримує 29 котів за власний рахунок, у кімнатах квартири антисанітарні умови (а.с.37-43).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року у справі №620/7337/24, яке набрало законної сили 17.06.2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просила зобов`язати відповідача використати виділені кошти, передбачені ”Програмою”, та провести стерилізацію та вакцинацію безпритульних котів та собак, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Судом визнано протиправною бездіяльність Борзнянської міської ради Чернігівської області щодо невиконання ”Програми контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами на 2022-2024 роки”, затвердженої рішенням шістнадцятої сесії восьмого скликання Борзнянської міської ради Чернігівської області №7-16/8 від 15.12.2021 року. У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

До суду першої інстанції позивачем ОСОБА_1 було надано власноручно складений список котів, які були вакциновані від сказу 03.10.2023 року, 25.10.2024 року. 

Згідно матеріалів справи, з приводу того, що ОСОБА_1 опікується безпритульними тваринами та тримає вдома котів, були публікації у газеті ”Вісті Борзнянщини”. 

На підтвердження факту проживання тварин у квартирі ОСОБА_1 , а також того, що позивач годує безпритульних тварин, ОСОБА_1 надано до матеріалів справи світлини. 

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано копії власноручних записів, які містять в собі перелік продуктів харчування та медичних препаратів для безпритульних тварин, дати їх придбання, їх ціну та загальну вартість (а.с.28-33).

Із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.06.2025 року вбачається, що відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди Борзнянською міською радою, у зв`язку із непроведенням стерилізації, суд першої інстанції дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що протиправною бездіяльністю Борзнянської міської ради Чернігівської області щодо регулювання чисельності та вакцинації тварин ОСОБА_1 завдана матеріальна та моральна шкода. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що на підставі положень ч.4 статті 82 ЦПК України, суд не може вважати такими, що не потребують доказування, обставини протиправної бездіяльності Борзнянської міської ради щодо невиконання Програми, оскільки, згідно з копією рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року у справі №620/7337/24, воно не набрало законної сили. Водночас, як вказав суд першої інстанції, навіть у разі, якщо така протиправна бездіяльність з боку органу місцевого самоврядування мала місце, позивачем не доведені інші складові правопорушення, а саме: наявність заподіяної матеріальної та моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача та матеріальною і моральною шкодою. Суд першої інстанції послався на ті обставин, що із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 добровільно, на волонтерських засадах опікується безпритульними тваринами, утримує їх у своїй квартирі, годує та лікує їх за власні кошти. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку,  що  протиправна  бездіяльність  Борзнянської  міської  ради  щодо невиконання Програми не перебуває у причинному зв`язку із заподіяною матеріальною та моральною шкодою, про яку зазначає позивач ОСОБА_1 . Крім того, суд першої інстанції зауважив, що документом, який підтверджує придбання товару у магазині, може бути касовий або товарний чек, які засвідчують факт продажу та містять інформацію про покупку (назва товару, ціна, дата, час, сума платежу тощо). При цьому, надані позивачем ОСОБА_1 власноручні записи найменувань, ціни та вартості продуктів та ліків для підопічних тварин, як вказав суд першої інстанції, є неналежними доказами на підтвердження їх придбання і, як наслідок, розміру заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн. На підставі вищенаведеного, суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди Борзнянською міською радою, у зв`язку із непроведенням стерилізації.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 05.06.2025 року вказав неправдиву інформацію відносно того, що позивач не з`явилась в судове засідання. Апелянт стверджує, що вона в судове засідання з`явилася вчасно, але працівник охорони суду, із незрозумілих підстав, заборонив їй заходити до залу судових засідань із оригіналами документів у справі. Апелянт вказує, що з даного приводу вона зверталась із заявою до голови суду. За доводами апелянта, вона потрапила на судове засідання, в якому, замість розгляду клопотань, було зачитано під запис додатки у матеріалах справи, а у подальшому, і рішення. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання позивача, в тому числі, і про розгляд справи за загальними правилами, що є порушенням статті 55 Конституції України. Апелянт зазначає, що у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції вказана неправдива інформація про те, що позивач ОСОБА_1 , добровільно, на волонтерських засадах, утримує у квартирі безпритульних котів.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.52), розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди Борзнянською міською радою, у зв`язку із непроведенням стерилізації, було призначено судом на 05.06.2025 року о 10.00 годині у приміщенні Борзнянського районного суду Чернігівської області, про що сторони спору були повідомлені належним чином (а.с.53-56). 

У матеріалах даної цивільної справи міститься протокол судового засідання суду першої інстанції від 05.06.2025 року у даній цивільній справі №730/643/25 (а.с.67-68), аудіозапис якого було прослухано апеляційним судом, і встановлено наступне. 
’’Включено відеозапис засідання’’ 05.06.2025 року о 10:11:43; головуючий суддя відкрила судове засідання о 10:11:50; о 10:12:05 секретар судового засідання доповіла, що сторони не з`явилися; о 10:12:32 судом було постановлено продовжити розгляд справи без участі учасників процесу, які не з`явилися. О 10:13:43 судом було розглянуто клопотання ОСОБА_1 про перехід до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, та постановлено: відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перехід до розгляду цивільної справи в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку із непроведенням стерилізації. Відповідні мотиви викладено судом першої інстанції в ухвалі від 05.06.2025 року, оформленій окремим процесуальним документом (а.с.65-66). О 10:15:18 судом було задоволено клопотання ОСОБА_1 щодо приєднання до матеріалів справи копію рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року. О 10:16:08 суд перейшов до розгляду справи по суті, встановивши відповідний порядок дослідження доказів по справі; о 10:16:30 головуючим суддею було оголошено позовну заяву; о 10:17:40 суд почав досліджувати письмові матеріали справи; о 10:19:58 в судове засідання з`явилася позивач ОСОБА_1 , якій судом було роз`яснено, що розгляд справи вирішено проводити за відсутності учасників справи, які не з`явилися, тому позивач ОСОБА_1 може бути присутньою в судовому засіданні в якості слухача. Суд першої інстанції продовжив досліджувати матеріали справи, після чого перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі. О 10:45:31 судом було проголошено вступну та резолютивну частину рішення від 05.06.2025 року.  

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 стверджує, що вона в судове засідання з`явилася вчасно, але працівник охорони суду, із незрозумілих підстав, заборонив їй заходити до залу судових засідань із оригіналами документів у справі. Апелянт вказує, що з даного приводу вона зверталась із заявою до голови суду. За доводами апелянта, вона потрапила на судове засідання, в якому, замість розгляду клопотань, було зачитано під запис додатки у матеріалах справи, а у подальшому, і рішення. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання позивача ОСОБА_1 , в тому числі, і про розгляд справи за загальними правилами, що є порушенням законодавства. 

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

В ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції було постановлено вмотивовану ухвалу від 05.06.2025 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22.05.2025 року (а.с.57) про перехід до розгляду цивільної справи в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради про відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку із непроведенням стерилізації (а.с.65-66). Стосовно заявленого 26.05.2025 року позивачем клопотання про приєднання до матеріалів справи копії рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року у справі №620/7337/24 (а.с.58), необхідно зазначити, що дане клопотання ОСОБА_1 судом першої  інстанції  було  задоволено,  і копію рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року у справі №620/7337/24, до матеріалів даної цивільної справи. 

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 05.06.2025 року, розглядаючи дану цивільну справу за відсутності сторін спору, належним чином повідомлених  про дату, час і місце розгляду справи (а.с.53-56), суд першої інстанції керувався приписами ч.1 статті 223 ЦПК України, яка регламентує наслідки неявки в судове засідання учасника справи, і відповідно до якої, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 05.06.2025 року вказана неправдива інформація про те, що ОСОБА_1 , добровільно, на волонтерських засадах, утримує у квартирі безпритульних котів.

З даного приводу необхідно зазначити, що дана інформація зазначена у доданих позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви копіях публікацій у пресі (а.с.20, 21, 23,зворот).  

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції від 05.06.2025 року щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , в частині відшкодування їй заподіяної матеріальної шкоди Борзнянською міською радою, у розмірі 50 000 грн., у зв`язку із непроведенням стерилізації. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може грунтуватися на припущеннях.  

На підставі норм права, які регулюють спірні правовідносини та матеріалів справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів тих обставин, що понесені нею витрати на утримання безпритульних тварин в повному обсязі пов`язані із протиправною бездіяльністю відповідача. Також судом першої інстанції зазначено, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження придбання нею продуктів харчування та ліків для безпритульних котів, і, як наслідок, розміру заподіяної відповідачем позивачу матеріальної шкоди, яку позивач оцінила у 50 000 грн. З даного приводу судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що документом, який підтверджує придбання товару у магазині, може бути касовий або товарний чек, які засвідчують факт продажу та містять інформацію про покупку (назва товару, ціна, дата, час, сума платежу тощо). Надані ОСОБА_1 власноручні записи найменувань, ціни та вартості продуктів та ліків для підопічних тварин, є неналежними доказами на підтвердження їх вартості та придбання позивачем, і як наслідок, розміру матеріальних витрат позивача на безпритульних тварин у сумі 50 000 грн.

Приймаючи до уваги зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку рішення суду першої інстанції від 05.06.2025 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди Борзнянською міською радою, у зв`язку із непроведенням стерилізації. Оскільки у вказаній частині висновки рішення суду першої інстанції від 05.06.2025 року узгоджуються із приписами норм права, які регламентують спірні правовідносини та із фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими та які були досліджені судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи. 

Разом із тим, апеляційний суд вважає, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову, в частині стягнення із відповідача на користь позивача 1 грн. моральної шкоди, виходячи із наступного. 

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, завдану органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбачені нормами статей: 1167, 1173, 1174 ЦК України. 

Відповідно до статті 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем у цивільному процесі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також Держава.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом (стаття 172 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 року у справі №459/274/17, провадження №61-25576сво18, міститься наступний висновок: ”… тлумачення статей 2, 11, 172, 1167,1173 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою. Тобто боржником є відповідний орган місцевого самоврядування, який бере участь у справі як відповідач”.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями: 1173, 1174 ЦК України.

Норми статей: 1173, 1174 ЦК України, є спеціальними, і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності за дії, бездіяльність органів державної влади, наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про відшкодування шкоди.

Необхідною умовою для притягнення до відповідальності за дії органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень у вигляді стягнення шкоди, є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. А суд має самостійно встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який є підставою для стягнення шкоди, оцінивши надані сторонами докази.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 року у справі №920/715/17, провадження №12-199гс18, та у постанові Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №215/4932/20, провадження №61-14562св21.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в частині стягнення із відповідача на користь позивача 1 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції послався на ті обставин, що позивач не довела наявність моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача та моральною шкодою. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 добровільно опікується безпритульними тваринами, утримує їх у своїй квартирі, годує та лікує їх за власні кошти. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що протиправна бездіяльність Борзнянської міської ради щодо невиконання Програми контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами, не перебуває у причинному зв`язку із заподіяною моральною шкодою, про яку зазначає позивач. 

З даним висновком суду першої інстанції не може погодитися апеляційний суд, виходячи із наступного. 

Відповідно до приписів ч.1, п.2 ч.2, ч.3 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України ”Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” від 31.03.1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Верховний Суд у постановах: від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17, від 27.11.2019 року у справі №750/6330/17 зазначив, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У практиці Європейського Суду з прав людини, порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань і незручностей, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. З огляду на це психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не призвели до тяжких наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння моральної шкоди.

В обґрунтування вимог заявленого позову, в частині стягнення з відповідача на її користь 1 грн. моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 вказувала, що вона, маючи статус інваліда першої групи з дитинства, з 2014 року і до теперішнього часу змушена утримувати у своїй однокімнатній квартирі за власні кошти ”Притулок” для безпритульних котів, популяція яких з кожним роком зростає у зв`язку з тим, що відповідач не виконує свої обов`язки по догляду та контролю за популяцією безпритульних тварин у місті. Позивач ОСОБА_1 зазначала, що на її неодноразові звернення до міської ради з приводу вирішення питання про зменшення популяції тварин, відповідач належних дій не вчиняв. За доводами позивача, у зв`язку із даними обставинами, вона змушена підбирати підкинутих котів, годувати, лікувати їх за власні кошти, при цьому, позивач самостійно возить тварин на безкоштовну стерилізацію, а потім їх доглядає. Позивач стверджувала, що існує відповідна програма, прийнята міською радою, проте, кошти на допомогу вуличним тваринам не виділено. За доводами позивача, безпритульні коти і собаки бігають вулицями міста, створюючи небезпеку для дорослих та дітей. Позивач ОСОБА_1 вказувала, що безпека життя і здоров`я жителів, в тому числі, і дітей, м. Борзни, байдужі місцевій владі, при цьому, голова Борзнянської міської ради не вживає жодних заходів щодо стерилізації та вакцинації безпритульних тварин від небезпечних хвороб, які передаються людям. Позивач стверджує, що всю відповідальність щодо піклування про безпритульних тварин відповідач поклав на плечі пенсіонерів, в тому числі, і позивача ОСОБА_1 , чим заподіяно моральну шкоду, оскільки є неприпустимим, щоб діти бачили, як на їх очах помирають безпритульні тварини від байдужості місцевої влади. За доводами   позивача    ОСОБА_1 ,    вона    вимушена    доглядати безпритульних тварин, які перебувають у її квартирі, що порушує звичний устрій її життя, забирає час, здоров`я, можливість працювати, відпочивати, тренуватись, проводити лікувальні процедури. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 , в частині стягнення моральної шкоди, позивач просила  стягнути  з  відповідача  на  її  користь  моральну  шкоду, заподіяну   бездіяльністю   Борзнянської     міської     ради,     яку     позивач оцінила  в  1 (одну) грн. 

Відповідно до п.37-2 статті 25 Закону України ”Про місцеве самоврядування в Україні”, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень про організацію та здійснення заходів щодо захисту тварин від жорстокого поводження. Аналогічну норму містить стаття 32-1 Закону України ”Про захист тварин від жорстокого поводження”, якою регламентовано, що до повноважень місцевих рад на відповідній території і в межах їх компетенції належать організація та здійснення заходів щодо захисту тварин від жорстокого поводження.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року у справі №620/7337/24, яке набрало законної сили 17.06.2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просила зобов`язати відповідача використати виділені кошти, передбачені ”Програмою”, та провести стерилізацію та вакцинацію безпритульних котів та собак, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Судом визнано протиправною бездіяльність Борзнянської міської ради Чернігівської області щодо невиконання ”Програми контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами на 2022-2024 роки”, затвердженої рішенням шістнадцятої сесії восьмого скликання Борзнянської міської ради Чернігівської області №7-16/8 від 15.12.2021 року. У задоволенні решти вимог позову - відмовлено.

Як вбачається із рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року у справі №620/7337/24 за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії, яке набрало законної сили, судом зазначено: ’’… Судом встановлено, що зміст ”Програми контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами на 2022-2024 роки” від 15.12.2021 року №7-16/8 передбачав комплекс управлінських, економічних і правових заходів, що враховують закони екології, направлених на зниження чисельності безпритульних тварин на території громади, а саме:
- організація вилову безпритульних тварин гуманним методом на основі нової технології;
- проведення масової стерилізації безпритульних тварин з поверненням до місця їх попереднього мешкання і поступове, протягом декількох років, значне зниження їх кількості;
- обов`язкова вакцинація тварин, що випускаються на волю, від сказу з вилученням агресивних і хворих тварин;
- активна робота з населенням по впровадженню в суспільну свідомість стандартів гуманного поводження з тваринами і необхідності їх стерилізації;
- навчально-просвітницька робота (лекції, виставки, загальні заходи, публікації в засобах масової інформації і ін.).
Так,  під  час  розгляду  справи  відповідачем  було  повідомлено  про невикористання коштів місцевого бюджету, передбачених ”Програмою контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами на 2022-2024 роки”. 
Разом з тим, відповідачем жодними доказами не доведено тих обставин, що у нього була відсутня можливість профінансувати заходи, передбачені вказаною програмою.
Також відповідачем і не доведено відсутності потреби (відсутність тварин) в межах територіальної громади в проведенні стерилізації чи проведення вакцинації від сказу безпритульних тварин тощо.’’

Відповідно до ч.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що позивач ОСОБА_1 , як особа, яка тривалий час опікується безпритульними тваринами, і доля яких їй не байдужа, достеменно знала про комплекс заходів, передбачених вказаною вище Програмою, тому мала легітимні очікування на зменшення популяції безпритульних тварин і, як наслідок, поступового зменшення кількості тварин, які будуть потребувати її догляду. Проте, оскільки відповідачем без поважних причин не було використано кошти місцевого бюджету, передбачені ”Програмою контролю за утриманням домашніх тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами на 2022-2024 роки”, жодного впливу Борзнянської міської ради, як компетентного в цьому питанні органу, на чисельність безпритульних тварин не здійснювалося, внаслідок чого негативні наслідки для позивача, пов`язані з вимушеним доглядом за значною кількістю тварин, які перебувають у її квартирі, а саме, порушення звичного устрою життя позивача, позбавлення нормального сну та відпочинку, відсутність можливості виконувати необхідні фізичні вправи та проводити лікувальні процедури, не зменшилися, як на це сподівалася ОСОБА_1 . Внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, позивач, яка є особою із інвалідністю першої групи та сама потребує сторонньої допомоги, вимушена була неодноразово звертатися до міської ради з приводу вирішення питання про зменшення популяції тварин, але позитивного результату не отримала. 

Зазначені обставини безумовно порушували звичний спосіб життя позивача, викликали у неї відчуття безпорадності, відчаю, несправедливості, зневіри у справедливість, моральну напругу, що є особливо несприятливим фактором для особи із інвалідністю. 

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду даної справи, знайшов своє підтвердження факт наявності моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю відповідача, яка встановлена рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року у справі №620/7337/24, яке набрало законної сили 17.06.2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про зобов`язання вчинити певні дії. Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, в межах заявлених позовних вимог, згідно ч.1 статті 13 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність їх задоволення. А саме, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у визначеному ОСОБА_1 розмірі - 1 (одна) гривня.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.06.2025 року, в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної  Борзнянською  міською  радою  моральної  шкоди,  у  зв`язку  із непроведенням стерилізації - скасувати, з ухваленням у вказаній частині позовних вимог постанови про їх задоволення. В іншій частині рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.06.2025 року, апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін, виходячи із наведених вище підстав. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне провести розподіл судових витрат між сторонами. А саме, оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, з Борзнянської міської ради Чернігівської області на користь держави необхідно стягнути несплачений позивачем за подання даного позову та за подання апеляційної скарги на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.06.2025 року, судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди: 1 211 грн. 20 коп. - за подання позову та, відповідно, 1 816 грн. 80 грн. - за подання апеляційної скарги, а всього: 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 

Керуючись статтями: 141, 367, 369, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2025 року, в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області про відшкодування заподіяної Борзнянською міською радою моральної шкоди, у зв`язку із непроведенням стерилізації - скасувати. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Борзнянської міської ради Чернігівської області у вказаній частині - задовольнити.

Стягнути з Борзнянської міської ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 1 (одну) гривню, в рахунок відшкодування моральної шкоди. 

В іншій частині рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2025 року, залишити без змін.

Стягнути з Борзнянської міської ради Чернігівської області на користь держави судовий збір у розмірі  3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 25.11.2025 року.

Головуючий:                                                  Судді: