Справа №613/1965/25 Провадження № 2/613/193/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі 
головуючого – судді Шалімова Д.В., 
за участю секретаря Герасимюк Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові цивільну справу № 613/1965/25, пров. №2/613/193/26 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Васіліу С.В. до Богодухівської міської ради Харківської області, представник відповідача Захаров А.М., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В: 

Представник позивача звернулась до суду з позовом Богодухівської міської ради Харківської області, в якому просить: визначити ОСОБА_1 додатковий строк на два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на: житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0,0900 га, кадастровий номер 632088501:00:001:0320, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 632088501:00:001:0321, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При житті померла ОСОБА_2 залишила заповіт від 09 листопада 2011 року, засвідчений державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори І.М. Лучкіною. Від прийняття спадщини після смерті матері позивачка не відмовлялась. Строк для прийняття спадщини після смерті матері сплинув 01 липня 2025 року, а позивачка звернулась до нотаріуса 16 вересня 2025 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Проте позивач пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки, строк для подання заяви для прийняття спадщини сплив у липні місяці 2025 року, у період коли місто Харків піддавалось постійним ракетно-бомбовим ударам, дроновим обстрілам. Саме з цих причин позивачка боялась їхати в м. Харків, адже хвилювалась за своє життя.
Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Васіліу С.В. в судове засідання не з`явились, представник надала до суду заяву про розгляд справи за їх х позивачем відсутності, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. 
Представник відповідача Богодухівської міської ради Харківської області Захаров А.М. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій
Судом встановлено, що матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 
є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 червня 1960 року, актовий запис № 1008 (рос.мовою).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 18 червня 1983 року, вбачається, що ОСОБА_4 18 червня 1983 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , актовий запис № 1379 (рос.мовою).
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-1562, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. 14 листопада 2018 року, спадкоємцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дружина ОСОБА_2 , спадщина на яку видане свідоцтво складається з права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-1565, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. 14 листопада 2018 року, спадкоємцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дружина ОСОБА_2 , спадщина на яку видане свідоцтво складається з права власності на земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 632088501:00:001:0321, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом № 3-1568, виданого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. 14 листопада 2018 року, спадкоємцем ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є його дружина ОСОБА_2 , спадщина на яку видане свідоцтво складається з права власності на земельну ділянку, площею 0,0900 га, кадастровий номер 632088501:00:001:0320, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до копії довідки про фактичне місце проживання, старости Губарівського старостинського округу № 308 від 25 вересня 2025 року, ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 по 01 січня 2025 року, згідно до довідки ВПО № 6304-7000883171 від 21 квітня 2022 року. 
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 03 січня 2025 року першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 159.
Відповідно до копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Лучкіною І.М. 19 листопада 2011 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок своєї смерті, все належне їй майно заповіла дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
З копії спадкової справи № 430/2025 вбачається, що в Шостій Харківській міській державній нотаріальній конторі, за заявою ОСОБА_1 від 16 вересня 2025 року, заведено спадкову справу, щодо спадщини, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , індекс справи 02-14.
Відповідно до відповіді державного нотаріуса Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. № 1834/02-31 від 23 вересня 2025 року, ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 цього ж Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до частини першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
З початку повномасштабної війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.
Так, згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в первісній редакції від 06 березня 2022 року на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.
У подальшому до законодавства були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року, за змістом яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.
Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 виключено. Зміни набрали чинності 18 червня 2023 року.
Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.
Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина 2 статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України).
Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.
Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.
Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23).
Підпунктами 2.1, 2.6 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.
В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.
За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.
Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Отже, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.
Як свідчить тлумачення частини 3 статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).
Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.
Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.
Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.
Як встановлено судом, спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже останній день шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припав на 01 липня 2025 року, при цьому з метою оформлення спадщини позивачка звернулась до нотаріуса 16 вересня 2025 року.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка посилалась на те, що строк для подання заяви для прийняття спадщини припав на період, коли місто Харків піддавалось постійним ракетно-бомбовим ударам та дроновим обстрілам, через що остання боялась їхати в м. Харків, адже хвилювалась за своє життя.
Враховуючи обставини цієї конкретної справи, а саме введення у країні воєнного стану, пов`язаного із військовою агресією російської федерації проти України, активні бойові дії та бомбардування м. Харкова та Харківської області, реальне існування загрози життю позивачки, неодноразову зміну законодавства щодо прийняття спадщини у період дії воєнного стану, відсутність інших спадкоємців, не заперечення у справі відповідача Богодухівської міської ради Харківської області та незначний термін пропуску строку для прийняття спадщини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Близькі за змістом висновки містяться в постановах Верховного Суду від 10 липня 2024 року в справі № 522/13476/23 (провадження № 61-7645св24), від 14 серпня 2024 року в справі № 537/3556/22 (провадження № 61-2839св24), від 19 грудня 2024 року у справі № 553/6658/22 (провадження № 61-1827св24).
Встановивши наведені обставини, керуючись принципом пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для встановлення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Керуючись ст.ст. 1270, 1272 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Богодухівської міської ради Харківської області, представник відповідача Захаров А.М., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк тривалістю в два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 

Повний текст рішення виготовлений 22 січня 2026 року.

СУДДЯ