ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/579/26 Справа № 208/6843/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гречана В. Г. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року 
Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 12 червня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 19.02.2017 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 08.07.2024 року має заборгованість в сумі 33 141,76 грн., з яких: 19 913,37 грн. - заборгованість за кредитом; 13 228,39 грн. – заборгованість по відсотках.
Просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 09.02.2017 року у розмірі 33 141,76 грн. та судовий збір у розмірі 3 028 грн. 
Рішенням Заводського районного суду міста Кам`янського від 12 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.02.2017 року у розмірі – 19 913,37 грн., а також судові витрати у розмірі 1821,31 грн. В задоволені іншої частини позовних вимого відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити апеляційну скаргу, а судові витрати покласти на позивача. 
В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи та не повне з`ясування обставин справи.
Зазначає, що відповідно наданої «виписки» щодо заборгованості по картці за № НОМЕР_1 «Зелена» строком дії до жовтня місяця 2027 року, представником АТ «А-Банк» Шкапенко О.В було надано рух грошових коштів по таким карткам, як: № № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які зовсім не мали ніякого стосунку та впливу не тільки до руху грошових коштів картки «Зелена» пільгового кредиту до 62 днів, а й до обгрунтування вимог позовної заяви, що підтверджують порушення прав Позивача.
Зазначені картки: № № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 по яким надано рух грошових коштів та які включені додатком до позовної заяви, як доказ є не обгрунтовані та безпідставні.
Вважає, що представник позивача надав до суду разом з копією позовної заяви доданих в паперовому вигляді письмових матеріалів (доказів) не в повному обсязі та не достовірних і не правдивих пояснень обставин, які б підтверджували вимоги позовної заяви щодо стягнення заборгованості грошових кошів за договором, якого відповідач не підписувала.
Зазначає, що картку для виплат, за якою ОСОБА_2 отримувала пенсію за № 5695157001228737 не закривала, а використовувала, поповнюючи дану картку починаючи з 17.02.2017 року особистими коштами для сплати житлово-комунальних послуг, а не картку за № НОМЕР_2 , строком дії до червня місяця 2018 року, по якій зазначено представником позивача згідно виписки рух грошових кошті та, яка для ОСОБА_2 була зовсім не знайома. На цю картку був безпідставно встановлений АТ «А-БАНКОМ» кредитний ліміт в розмірі 20 900 грн. В графі «номер картки» не вказані номери картки, з яких проводилися банківські операції. Зазначений час банківських операцій о 23:59 годині, але не робочий час, тільки змінюється дата.
З 17.02.2017 року в АТ «А-БАНКУ» ОСОБА_1 використовувала тільки картку НОМЕР_4 , так як строк дії картки був до листопада 2018 року.
Банківські операції повинні були бути здійснені працівником АТ «Акцент-Банк не за цією карткою за НОМЕР_5 строком дії до червня місяця 2018 року», а за карткою для виплат за № НОМЕР_4 по якій відповідач отримувала пенсію, коли для неї, як пенсіонера проводилося фінансування від Головного Управління Пенсійного Фонду України до АТ«АКЦЕНТ-БАНК», тому, що крім цієї картки для виплат, у неї не було інших банківських карток до того часу поки не закінчився термін її дії.
До 08.11.2019 року в АТ «Акцент-Банку» у відповідача кредитних карток не було і банківські операції не проводилися. 12.04.2021 року ОСОБА_1 була видана кредитна картка «Зелена» для виплат грошових коштів пільгового періоду до 62 днів за № 5375235104211568 строком дії до жовтня 2027 року замість картки № НОМЕР_6 . Представниками позивача зазначені не достовірні, не правдиві, безпідставно перенесені банківські операції, які починалися з 12.04.2021 року і відбувалися до 28.03.2022 року.
ОСОБА_1 зазначає, що заборгованість банківських карток, по яким дійсно була заборгованість і її погасила відповідач ще в 2021 та 2022 роках, а представники позивача по цим карткам не в змозі надати правдиву інформацію та надають частинами, це стосується кредитної картки «Зелена» пільгового періоду до 62 днів за № 5375235104211568 та «Жовта» за № 5375235203396484 для виплат по якій ОСОБА_1 отримала наданий АТ «А-Банком» кредит «швидка готівка» в розмірі 25 000 грн., який також погашений ще 01.02.2022 року.
Відповідач зазначає, що кредитний договір б/н від 09.02.2017 року не підписувала, тому сторони не досягли згоди щодо умов договору.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Зазначає, що відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № Б/ Н від 09.02.2017 р.) в А-Банку підтвердила під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору.
Відповідач сама погодилася як з Умовами та Правилами надання банківських послуг так і з необхідністю самостійного ознайомлення на сайті банку з їх оновленими версіями. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил (актуальна копія яких була додана до позову).
Звертає увагу на те, що будучи клієнтом Банку, ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою “Кредитна картка”, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Договір підписано за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
На підтвердження вірності розрахунку в матеріалах справи наявна банківську виписку (яка є первинним бухгалтерським документом відповідно до ЗУ “Про бухгалтерський облік”), де в тому числі відображено використання відповідачем кредитного ліміту. Також до позову було додано довідку про видачу картки та довідку про встановлення/ зміну кредитного ліміту, ініціатором встановлення/зміни кредитного ліміту може бути як Банк, так і сам клієнт, та заборгованість виникла в результаті витрачання кредитних коштів, а встановлення кредитного ліміту є лише можливістю їх використання (відповідно до всіх умов договору), а не обов`язком клієнта. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 33 141,76 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 18 лютого 2015 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк», про що свідчить її власноручний підпис.
Згідно до зазначеної Анкети-заяви від 18.12.2015 року ОСОБА_1 «погодилась з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (- лась ) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден (-на) з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден(-на) отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a- bank.com.ua. Я зобов?язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua. Також підтверджую, що ознайомлений (-на ) і згоден (-на ) з Умовами та Правилами надання послуги накопичення Скарбничка і згоден (-на ) оформити дану послугу. Підписуючи дану заяву, я даю дозвіл на обробку банком всіх моїх персональних даних з метою та на умовах, встановлених у договорі про надання банківських послуг. Умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту мені роз?яснені і зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування мною отриманий».
Відповідно до виписки по картці ОСОБА_1 за період з 09.02.2017 року по 08.07.2024 року встановлено, що остання користувалась кредитним лімітом, поповнювала картку, робила покупки в магазинах, аптеці, поповнювала мобільний телефон, знімала готівку в банкоматі, робила перекази між картками.
Згідно до довідки за картками, ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_7 та видано наступні картки: № НОМЕР_5 , строком дії до червня місяця 2018 року; 
№ НОМЕР_6 , строком дії до березня місяця 2022 року; № НОМЕР_8 , строком дії до жовтня місяця 2027 року.
Згідно довідки за лімітами щодо кредитного договору №б/н від 09.02.2017 року за період з 09.02.2017 року по 08.07.2024 року: 09.02.2017 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 20900,00 грн. – ініціатор CLIENT; 09.02.2017 року зменшено кредитний ліміт до 5000,00 грн.; 27.07.2017 року збільшено ліміт до 6000,00 грн.; 21.09.2017 року збільшено ліміт до 15000,00 грн.; 19.12.2017 року збільшено ліміт до 18000,00 грн.; 20.09.2018 року збільшено ліміт до 23000,00 грн.; 12.12.2018 року збільшено ліміт до 28000,00 грн.; 04.02.2020 року збільшено ліміт до 48000,00 грн.; 12.05.2020 року збільшено ліміт до 50000,00 грн.; 12.04.2021 року зменшено ліміт до 25000,00 грн.; 01.03.2022 року зменшено ліміт до 22537,00 грн.; 27.12.2023 року зменшено ліміт до 19913,37 грн.; 29.03.2024 року збільшено ліміт до 20000,00 грн.
Згідно до паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», з яким ознайомлена відповідач ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис від 12.04.2021 року, надані умови щодо типів кредитних продуктів картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold», картка «Зелена».
Згідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 09.02.2017 року, укладеного між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 , станом на 17.01.2024 року, встановлено, що загальна сума заборгованості становить 33141,76 грн., яка складається з залишку заборгованості за тілом кредиту (прострочений) – 19913,37 грн., залишку заборгованості за процентами на прострочену заборгованість – 13228,39 грн.
Згідно до відповіді ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 06.09.2024 року на звернення ОСОБА_1 встановлено, що остання перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. Виплата належних пенсійних коштів з 01.10.2015 року по 31.12.2016 року проводилась на поточний рахунок № НОМЕР_9 , відкритий в банківській установі АТ «А-Банк», з 01.01.2017 року по теперішній час виплата пенсії проводиться на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк».
21.11.2017 року підписано заяву позичальника № ANEJCT15510300917, відповідно до якої Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 5299,50 грн. строком на 6 місяців, з 21.11.2017 року по 21.05.2018 року включно, зі сплатою відсотків у розмірі 5,99% в місяць, на суму виданого кредиту, що сплачується щомісяця у розмірі 1201,00 грн., починаючи з 16 по 20 число наступного місяця. Погашання заборгованості здійснюється на рахунок № НОМЕР_10 . Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом у передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на платіжній картці позичальника № НОМЕР_11 та відповідно до Умов та Правил (а.с. 147).
Відповідно до квитанції від 06.12.2017 року, ОСОБА_1 переказала готівку на картку НОМЕР_12 у сумі 5618,00 грн. 
З виписки по картці ОСОБА_1 за період 09.02.2017-01.01.2018 року по рахунку НОМЕР_13 вбачається рух коштів, відповідач знімала готівку, робила покупки в аптеці, магазинах, поповнювала рахунок.
З виписки по картці ОСОБА_1 за період 01.04.2021-01.12.2022 року по рахунку НОМЕР_13 також встановлено, що відповідач користувалась кредитними коштами.
З виписки по картці ОСОБА_1 за період 01.10.2015-31.12.2016 року по рахунку НОМЕР_14 вбачається рух коштів, відповідач робила покупки, поповнювала рахунок.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитну картку із встановленим кредитним лімітом.
З виписки по картці ОСОБА_1 за період 01.10.2015-31.12.2016 року по картці НОМЕР_15 вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами на власний розсуд. Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 за період 01.10.2015 по 01.01.2025 року була клієнтом АТ «А-Банк». Надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, якій надано оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. З довідки за лімітами ОСОБА_1 встановлено, що 09.02.2017 року їй встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 900 грн., який з часом змінювався за ініціативою банку.
Із такими висновками суду першої інстанції можливо погодитись з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи та зазначалось вище 18.02.2015 року ОСОБА_1 власноручно підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», за якою їй відкрито картковий та надано можливість користуватись кредитними коштами в межах кредитного ліміту. При цьому в анкеті заяві не зазначено строку повернення кредитних коштів.
Із наданих позивачем доказів, зокрема виписок за картками ОСОБА_1 вбачається, що остання користувалась кредитними коштами шляхом отримання готівки, розраховувалась ними за товари та послуги, а також здійснювала повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалась ними з частковим поверненням. 
Зазначені докази є належними та допустимими з огляду на наступне.
Звертаючись до суду із цим позовом банком надано належним чином завірені копії анкети-заяви виписок по картковому рахунку, розрахунок заборгованості, довідки про отримання кредитних карток та збільшення кредитного ліміту, які відповідачем не спростовані. 
Так зокрема доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р №75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Враховуючи наведене, надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами суд першої інстанції правильно вважав належними та допустимими.
При цьому слід звернути увагу, що кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами протягом тривалого часу, договір нею виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, що в своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору. Також матеріали справи не містять, а відповідачем не надані докази того, що вона не користувався кредитом.
Судом першої інстанції зазначені обставини прийнято до уваги та зроблено правильний висновок, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи у цій частині. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.
При цьому рішення суду першої інстанції у неоскаржуваній частині, яка стосується відсотків на предмет законності судом апеляційної інстанції не перевірялась. 
Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має. 
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 33 141,76 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області від 12 червня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: