Справа № 569/17542/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі :
судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 , 
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27 червня 2025 за № 12025186010000589 відносно обвинуваченого:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Обарів, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з повною середньою освітою, працюючого на птахофермі, раніше не судимого, 
-за ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

О 14 год. 02 хв. 27 червня 2025 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на центральному ринку в м. Рівне, а саме на перехресті вулиць Пересопницької та Гетьмана Полуботка, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень, завдав 5 (п`ять) ударів правою рукою в обличчя ОСОБА_5 , а саме один удар в область щелепи з лівого боку, один удар правою рукою в ділянку лівої щоки та три удари в ділянку носа, внаслідок чого спричинив потерпілому такі тілесні ушкодження: перелом кісток носа з наявністю садна на переніссі справа, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; крововилив на передній поверхні грудної клітки зліва у верхніх відділах, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в інкримінованому кримінальному правопорушенні вину визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно у вказаний вище день та період часу, місці, спричинив потерпілому ОСОБА_5 , вказані вище тілесні ушкодження. Свої дії пояснив тим, що перебуваючи на ринку разом із своїм товаришем, у останнього виник конфлікт із ОСОБА_5 , з приводу його дружини. Після чого він заступився за свого товариша та завдав 5 (п`ять) ударів правою рукою в обличчя ОСОБА_5 . Щиро розкаявся у вчиненому. Погодився із позицією прокурора щодо призначення йому покарання у виді штрафу, який має можливість сплатити.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі та покарання призначити на розсуд суду.
Прокурор, обвинувачений вважають можливим розглянути провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України та у відсутності потерпілого ОСОБА_5 . 
В зв`язку із не запереченням учасниками судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначених обставин та їх зміст, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Суд дійшов висновку, що інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , вчинене саме ним. 
Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу, дійшов висновку, щодо доведеності його винуватості поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, умисні дії, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відноситься до кримінального проступку. 
Пом`якшуючою обставиною покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4  є не судимою особою. Під спостереженням у лікаря нарколога, психіатра не перебуває. 
Суд погоджується із позицією прокурора в судових дебатах, враховуючи встановлені судом обставини, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є фізично здоровим, зробив належні висновки із скоєного, обвинуваченому слід призначити необхідне та достатнє покарання, для виправлення його та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, у виді мінімального штрафу - грошове стягнення, що передбачено санкцією статті інкримінованого кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 КК України штраф – це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні. 
Письмові речові докази (документи), необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження. Інші речові докази відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому, не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу – п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. 
Запобіжний захід ОСОБА_4  не обирався.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні та речові докази відсутні.
Письмові докази (документи) - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
В іншій частині, відповідно до ст. 395 КПК України, вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1