ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

13 січня 2026 року	Справа №160/32281/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Коренева А.О. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся Департамент патрульної поліції до ОСОБА_1 , у якому позивач просить:
стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) надмірно виплачене грошове забезпечення за період не виходу на службу та надмірно нараховану частину щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року, у розмірі 10 608,85 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 10.10.2025 №1708 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу № 2 роти № 2 ПП «Хижак-1» було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 10 жовтня 2025 року з відрахуванням грошового забезпечення за 9 діб надмірно нарахованої частини щорічної за час не відпрацьованої частини 2025 року, установивши премію за жовтень 2025 року в розмірі 0,000%. Станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в календарному обчисленні 07 роки 02 місяців 10 днів. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) який не закінчився, становить 5 422,18. Відповідно до розрахунку надмірно нарахованого грошового забезпечення за період не виходу на службу та надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за невідпрацьованої частини 2025 року сума заборгованості складає 11 167,21 грн. (з яких відраховано військовий збір 558,36) таким чином сума до повернення становить 10 608,85 грн, яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. У зв`язку з тим, що Відповідач не погасив визначену суму заборгованості, подається ця позовна заява.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалив судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвала суду від 13 листопада 2025 року направлена відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу його реєстрації - АДРЕСА_1 . 
10 грудня 2025 року на адресу суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання». 
Відповідно до пункту 8 статті 126 КАС України вважається, що повістку вручено відповідачу, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.
В силу приписів частини 11 статті 126 КАС України вважається, що повістка вручена належним чином, так як поштове відправлення із даною повісткою повернене без вручення адресату з незалежних від суду причин. Таким чином, ця ухвала вважається врученою належним чином.
Відповідно до п.5 ч.6 ст. 251 КАС України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, судом здійснено належні заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак – 1»).
За результатами проведеного службового розслідування було встановлено, що відповідач не виходив на службу без поважних причин з 13.09.2025 р. по 25.09.2025 р., у зв`язку із чим наказами ДПП від 05.09.2024 № 1924 «Про визначення місця несення служби поліцейських ПП («Хижак-1») та від 15.09.2025 № 2752 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії, відсторонення від виконання службових обов`язків та припинення виплати грошового забезпечення» визначено місце служби.
Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 10.10.2025 №1708 о/с за вчинення дисциплінарного проступку, яке полягало в тому, що відповідач з 13.09.2025 по 25.09.2025 був відсутній на службі без поважних причин, до лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0132491), інспектора взводу № 2 роти № 2 ПП «Хижак-1» застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 10.10.2025 № 1708 о/ с лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу № 2 роти № 2 ПП «Хижак-1» було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 10 жовтня 2025 року з відрахуванням грошового забезпечення за 9 діб надмірно нарахованої частини щорічної за час не відпрацьованої частини 2025 року, установивши премію за жовтень 2025 року в розмірі 0,000%. Сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) який не закінчився, становить 5 422,18 грн.
З доповідної записки начальника УФЗБО стало відомо, що згідно з наказом ДПП від 10.10.2025 № 1708 о/с «По особовому складу», відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0132491), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак - 1»), з 10 жовтня 2025 року з відрахуванням грошового забезпечення за 9 діб надмірно нарахованої частини чергової оплачуваної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року.
Відповідно до розрахунку надмірно нарахованого грошового забезпечення за період не виходу на службу та надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за невідпрацьованої частини 2025 року сума заборгованості складає 11 167,21 грн. (з яких відраховано військовий збір 558,36) таким чином сума до повернення становить 10 608,85 грн, яка підлягає стягненню.
Позивач звернувся до суду з цим позовом щодо стягнення з відповідача надмірно виплачене грошове забезпечення за період не виходу на службу та надмірно нараховану частину щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року в розмірі 10 608,85 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. №260 (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п.3 Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
Відповідно до п.8 розділу 1 Порядку №260 за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується. Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Отже, виплата грошового забезпечення не виплачується поліцейським якщо буде встановлено відсутність таких осіб на службі без поважних причин одну добу і більше.
За приписом ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі змістом цієї норми, зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі № 753/15556/15-ц вказала, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 р. у справі № 180/1735/16-ц зазначив, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
Із обставин встановлених під час розгляду даної справи вбачається, що відповідача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за відсутність його за місцем служби починаючи з 13.09.2025 р. по 25.09.2025 р.
Тому, суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі з 13.09.2025 р. по 25.09.2025 р. без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за вказаний період у повному обсязі.
Таким чином, слушними є доводи позивача про існування у відповідача обов`язку у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення з 13.09.2025 р. по 25.09.2025 р. в розмірі 5 422,18 грн.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача відшкодування за надмірно використану частину чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Відповідно до частини першої, частини другої статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.
Частиною четвертою статті 93 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.
Згідно із п.9 ст.93 Закону України "Про Національну поліції" поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Частинами другою та третьою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.
Відповідно до абзацу 6 пункту 8 Розділу ІІІ Порядку № 260 при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.
Згідно із п.8 розділу 1 вищезазначеного Порядку вбачається, що за час відсутності поліцейського на службі без поважних причин грошове забезпечення не виплачується. Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.
За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі. Питання повернення зайво виплаченого грошового забезпечення поліцейському не врегульовано положеннями спеціального законодавства. У той же час такі питання унормовано положеннями Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Якщо працівник був відсутній на робочому місці без поважних причин повний календарний місяць, за який здійснюються розрахунки щодо нарахування заробітної плати, то заробітна плата (основна посадовий оклад, тарифна ставка, оклад) працівникові за цей місяць не нараховується. Якщо працівник був відсутній на робочому місці без поважних причин окремі дні (години), то основна заробітна плата нараховується виходячи з відпрацьованого працівником робочого часу (фактично виконаної роботи).
Відповідно до ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) роботодавця: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках роботодавець вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).
Наказом Департаменту патрульної поліції згідно з наказом Департаменту патрульної поліції від 10.10.2025 № 1708 о/ с лейтенанта поліції ОСОБА_1 інспектора взводу № 2 роти № 2 ПП «Хижак-1» було звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", установивши премію за жовтень 2025 року в розмірі 0,000%.
Отже, оскільки відповідач безпідставно отримав грошові кошти (надмірно нараховані та виплачені), та вже не проходить службу в Департаменті патрульної поліції, тому підлягають застосуванню норми ст.136 КЗпП України та статті 1212 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача надмірно виплачене грошове забезпечення за період не виходу на службу та надмірно нараховану частину щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року, у розмірі 10 608,85 грн.
Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646) надмірно виплачене грошове забезпечення за період не виходу на службу та надмірно нараховану частину щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини 2025 року, у розмірі 10 608,85 грн.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев