СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
Справа № 306/1329/25
Провадження № 2/306/57/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2026 року    м. Свалява 

Свалявський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого-судді Уліганинця П.І.
за участю секретаря судового засідання Сова-Фафула А.Я. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява цивільну справу за позовом представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Полянської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 20.07.2005 року, який розірвано рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.12.2017 року. В шлюбі у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з батьком. Вказує, що ОСОБА_3 виїхала за межі України до російської федерації, припинила спілкування з дітьми та фактично самоусунулась від їх виховання, діти перебували на утриманні й вихованні батька, який забезпечував їх потреби, надавав їм належну турботу, увагу та виховання. Двоє дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 досягли повноліття, тому позовні вимоги стосуються наймолодшої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач надає дитині повноцінне матеріальне забезпечення, включаючи харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, медичне обслуговування, забезпечує належні умови для навчання та відпочинку, виконує емоційну та моральну функцію - є для нього авторитетом та опорою. У 2023 році відповідач повідомила позивача у листуванні через мобільний застосунок, що отримала громадянство російської федерації, та на підтвердження цього факту надіслала фотокопію свого російського паспорту. Зазначає, що відповідач протягом тривалого часу фактично не проживає з дитиною, не бере участі в його вихованні, не забезпечує його матеріально, не цікавиться станом здоров"я, успішністю, розвитком чи побутовими потребами. Тому просить позбавити батьківських прав відповідачку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення та до досягнення дитиною повноліття.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні (а.с. 62).
Відповідач в судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 51,59).
Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Полянської сільської ради (а.с. 26).
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне.
Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
За ст. 8 ЗУ “Про охорону дитинства”, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 3 та ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке розлучення може бути необхідним, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серія НОМЕР_1 , відповідний актовий запис № 6 від 18.03.2010 року), — вказано у графі "батько" - ОСОБА_1 , у графі “мати” - ОСОБА_3 (відповідач) (а.с.11).
Чинним заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області (справа №306/2206/17) від 14.12.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.12).
Згідно з Акту про фактичне місце проживання (не проживання) особи на території Полянської сільської ради №26 від 30.05.2025 року, складеного комісією з метою встановлення факту проживання (не проживання) громадян, встановлено, що ОСОБА_3 , фактично не проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13). 
Позивач ОСОБА_6 фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.15).
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримала громадянство Російської Федрації 30.10.2023 року (а.с.14).
За приписами ст. 164 СК України батьки, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до висновку Полянської сільської ради №1940/03-05 від 01.12.2025 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що на засідання комісії 19.11.2025 року відповідач повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена, тому питання позбавлення її батьківських прав розглядалося без її участі. Вказує, що оскільки неповнолітня дитина ОСОБА_6 досяг 15 років, його думка була з`ясована, останній зазначив, що мати дзвонить йому з періодичністю раз на два тижні, висилає грошові кошти у розмірі 500-1000 грн., а також кожен рік вітає з днем народження та висилає кошти на подарунок. Питання доцільності позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування Полянської сільської ради залишає на розсуд суду (а.с.56-57).
Обгрунтовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що оскільки відповідачка не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує його належним доглядом, ухиляється від виховання, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, таку необхідно позбавити батьківських прав щодо дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Щодо стягнення аліментів суд дійшов наступного висновку.
За приписами ч. 2 та 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
За ст. 150 СК України - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовим змістом вказаної норми закону, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком є особистим, індивідуальним, а не солідарним. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.
Згідно з нормою ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
За статтею 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням.
За правовим змістом згаданої норми закону з батьків, які не беруть участі в утриманні дитини, що перебуває у державному або комунальному закладі, аліменти можуть бути стягнуті на загальних підставах. Батьки не можуть перекласти свій обов`язок по утриманню дитини на інших осіб або державу. Перебування дитини у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі не припиняє обов`язку батьків щодо її утримання. Якщо матір, батько добровільно не надають дитині утримання, з них можуть бути стягнені аліменти в судовому порядку.
За ст. 8 ЗУ “Про охорону дитинства”, батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 3 та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
Зважаючи на вищевикладене, виходячи з принципів розумності та справедливості аліменти необхідно встановити в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь батька ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ним повноліття.
Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України – судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 18, 76, 81, 133, 134, 141, 200, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 150, 164, 166, 180 — 183, 243, 256-6 Сімейного кодексу України, ЗУ “Про охорону дитинства”, Конвенцією ООН про права дитини, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьої особи що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Полянської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів — задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 ,     ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати з  ОСОБА_3 ,     ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання дитини  ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з  ОСОБА_3 ,     ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 – 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп. судового збору на користь держави (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. 

ГОЛОВУЮЧИЙ   П.І.Уліганинець 
20.01.2026 року