ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року          м.Дніпро         Справа №  904/5879/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.
при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:
від позивача: Рак Олеся Василівна (поза межами приміщення суду) - від ТОВ "Нафтогаз Трейдинг" - адвокат, довіреність №150 від 12.12.2024р.
від відповідача: Цоколенко Микола Петрович (в залі суду) - від Дніпровського державного аграрно-економічного університету - довіреність №46-11-992 від 05.12.2024р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 (суддя Красота О.І.) у справі №904/5879/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ    
до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету", м. Дніпро 
про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" і просило суд стягнути основний борг у розмірі 167 247,41 грн, пеню у розмірі 128 875,16 грн, 3% річних у розмірі 10 822,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 57 119,96 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору постачання природного газу № 03-1392/21-БО-Т від 23.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 позов задоволено частково. Стягнуто з Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" основний борг у розмірі 167 247,41 грн, пеню у розмірі 64 437,58 грн, 3% річних у розмірі 10 822,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 57 119,96 грн, судовий збір у розмірі 4 368,78 грн.
В решті позову відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що між сторонами укладено 23.12.2021 договір поставки природного газу, який відповідач був зобов`язаний оплатити у визначені договором строки. Відповідач порушив свої зобов`язання, прострочивши оплату поставленого газу (крім листопада 2022 року), унаслідок чого неоплаченою залишилась сума 167 247,41 грн. Позивач правомірно нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати відповідно до норм цивільного законодавства та умов договору; подані розрахунки суд перевірив і визнав правильними, врахувавши продовження строків нарахування пені на час дії карантину. Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені, суд дійшов висновку, що її розмір є надмірним. Зокрема, суд урахував значний ступінь погашення боргу, статус відповідача як державного закладу освіти, компенсаційний характер 3% річних та інфляційних втрат, а також принципи справедливості, добросовісності та розумності. З огляду на це пеню було зменшено на 50%.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 64 437,58 грн скасувати. Прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" щодо стягнення пені в розмірі 64437,58 грн, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Cуд першої інстанції безпідставно зменшив пеню на 50%, неправильно застосувавши ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, оскільки не встановив жодних виняткових обставин, які могли б слугувати підставою для такого зменшення. Відповідач не довів наявності скрутного фінансового стану чи інших істотних факторів, як цього вимагають ст. 73 та 74 ГПК України, а тому посилання на матеріальні труднощі не могли бути підставою для зменшення розміру санкцій. Суд порушив принцип обов`язковості договору та відповідальності за прострочення, адже умовами договору прямо передбачено розмір пені, а норми ЦК та ГК України зобов`язують сторони виконувати договір належним чином. Крім того, суд не врахував усталену практику Верховного Суду щодо презумпції шкоди при стягненні неустойки, необхідності встановлення виняткових обставин для її зменшення та співвідношення розміру боргу й санкцій. Рішення також порушує принципи справедливості та балансу інтересів, оскільки суд врахував виключно інтереси боржника, не оцінивши інтереси кредитора.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду судового рішення відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2024 у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.05.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/5879/23. Доручено Господарському суду Дніпроптеровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/5879/23.
29.05.2024 матеріали справи №904/5879/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 01.10.2024 о 11:40 годин.
У зв`язку з перебуванням члена колегії у відпустці розгляд справи № 904/5879/23 у судовому засіданні на 01.10.2024 не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.10.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 призначено в судове засідання на 04.02.2025 о 11:00 год.
У зв`язку з перебуванням члена колегії у відпустці розгляд справи № 904/5879/23 у судовому засіданні на 04.02.2025 не відбувся.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 призначено в судове засідання на 20.03.2025 о 11:00 год.
20.03.2025 в судове засідання з`явився представник скаржника та надав свої пояснення щодо вимог апеляційної скарги, представник відповідача в судове засідання не з`явився. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 було оголошено сигнал повітряної тривоги у місті Дніпро, тому представником скаржника було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату. Представник відповідача на телефоний дзвінок секретаря судового засідання не відповів. Відповідно, у колегії суддів відсутня інформація про те, чи не пов`язана неявка представника відповідача у судове засідання в зв`язку з загрозою життю через оголошену повітряну тривогу (перебування у бомбосховищі, тощо), тобто побоюваннями за власне життя.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.03.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 відкладено на 09.09.2025 на 12:30 год.
Судове засідання, призначене на 09.09.2025 не відбулося, у зв`язку з відпусткою суддів - Кощеєва І.М. та Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 призначено в судове засідання на 11.11.2025 о 14:50 год.
В судовому засіданні 11.11.2025 суд, заслухавши доводи представників сторін на стадії судових дебатів, перейшов до стадії прийняття рішення, оголошення якого призначено 12.11.2025 о 09:30год.
12.11.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

23.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі – Позивач, Постачальник) та Дніпровським державним аграрно-економічним університетом в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (далі – Відповідач, Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 03-1392/21-БО-Т (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах Договору. 
Пунктом 1.2 Договору передбачено, що природний газ, що постачається за Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб. 
Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу на умовах Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з грудня 2021 року по грудень 2022 року (включно), у кількості 128 тис. куб. м, із зазначенням помісячного графіку постачання.
Відповідно до п. 3.5 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
3.5.1 Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС і Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.
3.5.2 На підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує і надає Споживачу два примірника акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі – акт), підписані уповноваженим представником Постачальника. 
3.5.3 Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
3.5.4 У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до п. 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених у розділі 4 Договору.
Згідно з п. 4.1 Договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за Договором, встановлюється таким чином:
- ціна природного газу за 1000 куб.м газу без ПДВ – 13 658,42 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, до того ж, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи – 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом – 136,576 грн., крім того ПДВ – 20%, всього з ПДВ – 163,89 грн. за 1000 куб.м.
Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за Договором становить 16       554,00 грн.
За умовами п. 4.3 Договору загальна вартість Договору на дату укладання становить 1 765 760 грн., крім того ПДВ – 353 152 грн., разом з ПДВ – 2 118 912 грн. 
Відповідно до п. 5.1 Договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у такому порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу – до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов пп. 3.5.4 п. 3.5 Договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду. 
Пунктом 5.3 Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі розраховуватись за поставлений природний газ відповідно до п. 5.1 Договору.
Відповідно до п. 5.4 Договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних і судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем:
1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання;
2) у другу – сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;
3) у третю чергу – погашається основна заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання Споживачу.
Згідно з пп. 3, 4 п. 6.2 Договору Споживач зобов`язаний:
- самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу у разі, зокрема порушення строків оплати за договором про постачання природного газу;
- своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу у розмірі та порядку, що передбачені Договором.
Відповідно до пп. 4 п. 6.3 Договору Постачальник має право отримати оплату за переданий за Договором природний газ у розмірі та у строки, визначені Договором. 
За умовами п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Пунктом 13.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 включно, а в частині розрахунків – до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору. 
На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу природний газ за період з січня по червень 2022 року та з жовтня по грудень 2022 року на загальну суму 967 540,36 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:
- від 31.01.2022 на суму 313 556,84 грн.;
- від 28.02.2022 на суму 251 570,57 грн.;
- від 31.03.2022 на суму 177 026,28 грн., з урахуванням коригуючого акту від 25.04.2022 на суму 176 866,94 грн.;
- від 30.04.2022 на суму 33,24 грн.;
- від 31.05.2022 на суму 34,43 грн.;
- від 30.06.2022 на суму 33,26 грн.;
- від 31.10.2022 на суму 34,43 грн.;
- від 30.11.2022 на суму 58 163,24 грн.;
- від 31.12.2022 на суму 167 247,41 грн.,
які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень.
Відповідач частково розрахувався з Позивачем за поставлений природний газ на загальну суму 800 292,95 грн., що підтверджується листом АТ "Ощадбанк" від 03.07.2023 № 16/2-09/31574/2023, однак з порушенням встановленого Договором строку (окрім поставки за листопад 2022 року).
Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 167 247,41 грн. за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2022, що і є причиною виникнення спору.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного:
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів не перевіряються висновки суду першої інстанції стосовно того, що: 23.12.2021 між ТОВ «ГК Нафтогаз Трейдинг» та Дніпровським державним аграрно-економічним університетом в особі його відокремленого підрозділу укладено договір постачання природного газу № 03-1392/21-БО-Т, за яким Постачальник у 2022 році поставив Споживачу газ на суму 967 540,36 грн, що підтверджується належним чином підписаними актами приймання-передачі; Споживач частково розрахувався з Позивачем за поставлений природний газ на загальну суму 800 292,95 грн, що підтверджується листом АТ "Ощадбанк" від 03.07.2023 № 16/2-09/31574/2023, однак з порушенням встановленого Договором строку (окрім поставки за листопад 2022 року); що у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем умов Договору, Позивачем нараховано 3% річних за загальний період з 16.03.2022 по 30.06.2023 у розмірі 10 822,71 грн та інфляційні втрати за загальний період з травня 2022 року по червень 2023 року у розмірі 57 119,96 грн, які визнано судом обгрунтованими.
Предметом апеляційного оскарження є рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі № 904/5879/23 в частині зменшенням судом розміру пені на 50% від заявленого до стягнення позивачем розміру пені 128875,16 грн.
Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У сторін відсутній спір щодо висновків суду першої інстанції в частині визнання арифметично правильним належного до сплати розміру пені у розмірі 128 875,16 грн.
Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд - оцінити при ухваленні рішення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність), та з дотриманням правил статті 86 ГПК, на власний розсуд, за внутрішнім переконанням, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Отже питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статті 86 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статей 551 ЦК та 233 ГК, неодноразово викладався Верховним Судом у постановах, зокрема від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 у справі №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.
У постановах від 12.06.2019 у справі №904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі №904/4083/18 Верховний Суд зазначив, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
Необхідно зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).
Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/17.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
Господарський суд повинен об`єктивно комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК та 233 ГК щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (аналогічні правові висновки наведено в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 у справі №915/2095/19, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 19.02.2020 у справі №910/1199/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, на неврахування висновків у якій посилається позивач у своїй касаційній скарзі).
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України зменшення розміру неустойки допускається виключно за наявності встановлених судом виняткових обставин, які свідчать про істотну неспівмірність заявленої до стягнення неустойки наслідкам порушення зобов`язання. Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та пункті 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21, тягар доказування таких обставин покладається на боржника та має бути підтверджений належними і допустимими доказами.
Враховуючи вищенаведене слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи, а також інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Колегія суддів наголошує, що зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Тобто, зменшення заявленої неустойки, яка нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 ГПК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
У даній справі, Відповідач взагалі  не надав будь-яких належних і допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України, на підтвердження поважності причин неналежного виконання свого зобов`язання щодо своєчасної оплати за поставлений природний газ, винятковості даного випадку та невідповідності розміру пені наслідкам порушення, та не довів існування будь-яких виняткових обставин, які призвели до такого порушення та які б слугували підставою для зменшення пені.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість зменшення розміру пені на 50% з підстав часткової оплати боргу та статусу Відповідача як державного закладу освіти.
Саме по собі здійснення часткової оплати заборгованості не є підставою для зменшення неустойки. Так само статус Відповідача як державного закладу освіти не віднесено законодавством або судовою практикою до обставин, що дають право суду зменшувати відповідальність за порушення грошового зобов`язання, оскільки такий підхід порушував би баланс інтересів сторін та ставив би кредитора у менш сприятливе становище. 
Відповідно до частини першої статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.
При цьому, оскільки відповідно до частин 1, 3,4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України:
1. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, колегія суддів виснує про недоведеність відповідачем обставин, які входять до предмету доказування при вирішенні питання щодо наявності підстав для зменшення заявленного до стягнення розміру пені. 
Підсумовуючи колегія суддів виснує, що зазначені в апеляційній скарзі доводи, а саме: «…За умовами п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно з п. 5.1 та/або строків оплати за п. 8.4 Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Будучи ознайомленим з умовами Договору, Відповідач усвідомлював, що за неналежне виконання умов Договору на нього буде покладена відповідальність передбачена п.7.2. Договору.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що "у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)".
З огляду на викладене, враховуючи умови Рамкового договору, норми законодавства, якими врегульовано зобов 'язальні правовідносини з поставки природного газу, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» вважає позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача суми пені в заявленому розмірі обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.
У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.
Статтею 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Таким чином, системний аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України свідчить, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання господарським судом оцінки поданим учасниками справи доказам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.
Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен:
-          з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків,
-          об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу,
-          ступінь виконання зобов`язань,
-          причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання,
-          незначність прострочення у виконанні зобов`язання,
-          невідповідність розміру пені наслідкам порушення,
-          негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.
При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст. ст. 549-552 ЦК.
У постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19 зазначено, що на іншого учасника справи (позивача) не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань.
Тобто, при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки.
Відтак, при вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій суд бере до уваги співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру штрафних санкцій. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).
Поняття "значно" та "надмірно", які використовуються ст. ст. 551 ЦК та 233 ГК, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
Стягнення збитків є окремою грошовою вимогою і може не заявлятися кредитором, оскільки це вимагає доведення їх складу та розміру з боку кредитора, тоді як для стягнення штрафних санкцій кредитору потрібно довести лише факт прострочення, а заперечення вини покладається на боржника (постанова Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19).
Суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачене згаданими нормами.
Матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували скрутне матеріальне становище Відповідача по справі в період виникнення правовідносин.
Саме по собі покликання на таке скрутне фінансове/матеріальне становище не є автоматичною підставою для зменшення пені на підставі положень ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України.
В даному випадку Відповідачем не доведено реального скрутного фінансового стану, а тому положення ГПК України щодо обов`язку доказування не дотримано, адже Відповідач не надав доказів для того, щоб можна було зробити висновок про скрутний фінансовий стан Відповідача, саме в період виникнення правовідносин, чим було порушено положення ст.73 ГПК України, а також ст.74 ГПК України (обов`язок доказування і подання доказів): кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки неможливість виконання зобов`язань не може бути підставою для звільнення його від відповідальності.
Також, судом не враховано того, що неналежне планування своєї діяльності Відповідачем не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної діяльності Відповідача не може покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.
За наведеного, висновок суду щодо наявності підстав для зменшення пені на 50% суперечить як положенням законодавства, так і матеріалам справи.
Господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, а не лише Відповідача, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, невідповідності розміру пені та штрафу наслідкам порушення. Проте, під час розгляду справи не було враховано інтереси позивача.
Як уже зазначалося, сторони є у рівнозначному становищі.
У даній ситуації мають значення принципи справедливості та добросовісності, які поширюються не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав) і у майбутньому.
Зменшуючи розмір пені на 50%, суд таким чином хоче ототожнити зменшення розміру пені з звільненням боржника від відповідальності за порушення зобов`язання (стаття 218 Господарського кодексу України), тоді як зі змісту статті 233 Господарського кодексу України, яка регулює зменшення розміру штрафних санкцій, чітко вбачається, що зменшення судом розміру стягуваної пені та штрафу є проявом обмеження відповідальності боржника, але аж ніяк не звільненням його від відповідальності.
Зменшення розміру пені на 50% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
З огляду на наведене, беручи до уваги ті обставини, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення пені та штрафу, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін, які заслуговують на увагу, що призвело до порушення ст. 233 ГК України ст. 551 Цивільного кодексу України…» знайшли своє підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсах.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є :
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, рішення місцевого господарського суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 64 437,58 грн підлягає скасуванню, а апеляційна скарга, відповідно, підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3220,80 грн. покладаються на Дніпровський державний аграрно-економічного університет в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету".

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 – задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2024 у справі №904/5879/23 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 64 437,58 грн.- скасувати 
Постановити в цій частині нове рішення:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ задовольнити повністю.
Стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (49010, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 95, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 00727877) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 42399676) основний борг у розмірі 167 247,41 грн., пеню у розмірі 128875,16 грн., 3% річних у розмірі 10 822,71 грн., інфляційні втрати у розмірі 57 119,96 грн., судовий збір у розмірі 4 368,78 грн. 
Стягнути з Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж електрифікації Дніпровського державного аграрно-економічного університету" (49010, м. Дніпро, пр. Гагаріна, 95, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ ВП 00727877) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 42399676) судовий збір у розмірі 3220,80грн. за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази по справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 24.11.2025

Головуючий суддя                                                            М.О. Дармін

Суддя                                                                                О.В. Чус

Суддя                                                                                І.М.  Кощеєв