Справа № 156/475/25
Провадження № 3/156/7/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2026 року сел. Іваничі
Суддя Іваничівського районного суду Волинської області Комзюк Н.Н., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу поліцейської діяльності №1 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області про притягнення:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , 18.04.2025 о 13:43 у селі Жашковичі по вул. Каузи керував мотоблоком ЗУБР (без реєстрації) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота та виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
 
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Пояснив, що його зупинка працівниками поліції була безпідставною. При цьому, він погодився пройти відповідний огляд на місці, однак прилад нічого не показав. Підстав проходити огляд у медичному закладі він не вбачав.
Захисник ОСОБА_1 адвокат Адамович Н.Є. підтримала думку свого підзахисного. Зазначила зокрема, що працівники поліції не проінформували ОСОБА_1 про підстави і причину зупинки, який жодних правил дорожнього руху не порушив. У протоколі про адміністративне правопорушення неправильно вказане місце вчинення адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не рухався вулицею, вказаною в протоколі. Також, зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці, що не відповідає дійсності, оскільки він декілька раз намагався дмухнути в трубку спеціального технічного засобу «Драгер». При цьому, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю. Також, у порушення інструкції для проведення огляду ОСОБА_2 на місці зупинки не було залучено свідків. Окрім цього, з протоколу слідує, що ОСОБА_2 був відсторонений від керування транспортним засобом, проте в матеріалах справи відсутнє будь-яке зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення.
За наведених обставин захисник просила закрити провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто за відсутністю у діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, про що також зазначила у письмових запереченнях.
Допитаний за клопотанням сторони захисту як свідок поліцейський ОСОБА_3 показав, що 18.04.2025 патрулем поліції за його участі був зупинений мотоблок ЗУБР, яким керував ОСОБА_1 . Перед зупинкою ОСОБА_1 з`їхав з головної дороги на польову, саме тому ним у протоколі було вказано вулицю Каузи. ОСОБА_1 дійсно погодився пройти огляд на місці, однак він неправильно дув у прилад «Драгер», саме тому прилад не міг показати результат тесту. При цьому, прилад був справним, а ОСОБА_1 неодноразово роз`яснювали, як саме потрібно діяти при проходженні тесту. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 неналежним чином проходив огляд на місці, йому було запропоновано пройти відповідний огляд у медичному закладі, від чого він відмовився. Наслідки відмови йому роз`яснили.
За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника, допитавши свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №304261 від 18.04.2025, який відповідає вимогам ст.256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому, окрім іншого, зазначені виявлені працівниками поліції ознаки стану сп`яніння у ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Зі змісту направлення слідує, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у медичному закладі;
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, дослідженими у судовому засіданні, при перегляді яких викладені у протоколі обставини знайшли своє підтвердження.
Вказані докази є узгодженими між собою, отримані у встановленому законом порядку та не викликають сумнівів у їх належності, допустимості та достовірності. Вимоги ст.ст. 256, 266, 268 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, поліцейськими при складанні протоколу про адміністративне правопорушення були дотримані.
Заперечуючи проти протоколу захисник зазначала, що працівники поліції не проінформували ОСОБА_1 про підстави і причину зупинки, а у протоколі неправильно вказане місце вчинення адміністративного правопорушення.
Слід зауважити, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не перебуває у прямому причинному зв`язку із обов`язком водія пройти, у встановленому законом порядку, відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, а предметом доказування у даній справі є саме фактичні дані щодо керування особою транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, які окреслені диспозицією ч. 1ст. 130 КУпАП. За умови незгоди із причинами зупинки транспортного засобу, особа не позбавлена, у встановленому процесуальним законом порядку, права оскаржити такі дії працівників поліції, вважаючи їх незаконними та свавільними. 
Також, з дослідженого відеозапису вбачається, що перед зупинкою ОСОБА_1 з`їхав з вулиці на польову дорогу. Саме тому, як зазначив під час судового засідання поліцейський, у протоколі місцем вчинення правопорушення було вказано вул. Каузи, оскільки польова дорога не має прив`язки до конкретної адреси.
Таким чином, наведені вище твердження захисника є несуттєвими для вирішення питання про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.
Доводи про те, що ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння на місці суд сприймає критично з огляду на те, що останній лише імітував проходження відповідного огляду.
Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 , незважаючи на неодноразові роз`яснення поліцейських щодо правильного проходження тесту, лише створював видимість виконання розпоряджень працівників поліції щодо порядку проходження огляду із використанням алкотестера, видихав повітря у мундштук короткими проміжками, переривчасто, у зв`язку із чим прилад систематично сигналізував про помилку.
Доводи про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю не заслуговують на увагу, оскільки належних доказів на підтвердження того, що за станом здоров`я він не міг продути алкотестер, матеріали справи не містять.
При цьому, суд не може залишити поза увагою той факт, що на неодноразову пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки ОСОБА_2 спочатку відмовлявся, мотивуючи це тим, що скоріш за все тест покаже позитивний результат, оскільки він напередодні вживав алкоголь. Також ОСОБА_2 неодноразово умовляв поліцейських його відпустити.
Вказані обставини у сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_2 не мав наміру проходити відповідний огляд на місці зупинки, також він відмовився пройти огляд у медичному закладі. 
Доводи захисника про те, що при освідуванні ОСОБА_2 не були залучені свідки, як це передбачено п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України та Міністерством охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, також не заслуговують на увагу.
Так, п.6 розділу ІІ вищевказаної інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Тобто залучення свідків при проведенні огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу вимагається лише за неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
У даному випадку огляд ОСОБА_2 на стан сп`яніння проводився поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, тобто необхідності залучення свідків не було. 
Окрім цього, ОСОБА_2 під відеозапис роз`яснили про те, що він відсторонений від керування транспортними засобами, а підписувати відповідне зобов`язання він відмовився, тобто матеріали справи містять належні докази на підтвердження його відсторонення від керування транспортними засобами.
За встановлених обставин, суд критично ставиться до тверджень сторони захисту щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП за викладених у протоколі обставин та, на переконання суду, вищевказані доводи сторони захисту спрямовані лише на ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
На переконання суду дії поліцейських у повній мірі відповідали нормі Закону, ОСОБА_2 була забезпечена належна правова процедура, однак останній відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і у їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд вважає, що водій ОСОБА_2 не дотримався вимог п.2.5 ПДР України, та у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка була зафіксована на відеозапис.
Відповідно до положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Відповідно до бази даних ІКС ІПНП ОСОБА_2 не отримував посвідчення водія.
Разом з цим, підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.
При накладенні стягнення суд, врахувавши характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, а також відомості про особу ОСОБА_2 , дійшов висновку, що достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст.130 Кодексу України з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст.23 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 130, 276, 279, 280, 283 285, 289, 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Штраф сплатити за реквізитами: отримувач коштів: отримувач коштів: ГУДКСУ у Волинській області; код за ЄДРПОУ: 38009371; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA588999980313050149000003001; код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UА908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Волинського апеляційного суду через суд, що її виніс, протягом десяти днів з моменту її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.
Роз`яснити, що відповідно до ст.308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.
Повний текст постанови виготовлено 12.02.2026.

Суддя Н.Н. Комзюк