П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/562/25	

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

21 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Черкаській області, які полягають у відмові зарахуванні до стажу позивача періодів навчання на підготовчих курсах з 01.12.1976 р. до 11.07.1977 р., всього 7 місяців 11 днів, та періоду навчання у ВНЗ з 12.06.1982 р. до 30.06.1982 р. (згідно наказу про відрахування), всього 19 днів;
- скасувати рішення ГУ ПФУ в Черкаській області від 26.04.24 р. № 948070109885;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу позивача період з 01.12.1976 р. до 11.07.1977 р. та періоду навчання у ВНЗ з 12.06.8192 р. до 30.06.1982 р., всього 8 місяців;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити позивачу перерахунок коефіцієнту страхового стажу та перерахунок пенсії з 18.04.24 р.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що до його страхового стажу протиправно не зараховано періоди навчання на підготовчих курсах з 01.12.1976 р. до 11.07.1977 р., що є складовою навчального процесу вищого навчального закладу. Крім того, позивач наголосив, що пенсійним органом протиправно зараховано період навчання з 01.09.1977 по 11.06.1982 року, а саме по дату рішення Державної екзаменаційної комісії про присвоєння кваліфікації, а не по 30.06.1982 року, що є датою відрахування з ВНЗ у зв`язку із закінченням навчання.
Відповідачі заперечували проти задоволення позову, зазначаючи, що період перебування слухачем на підготовчому відділенні не є навчанням у вищому навчальному закладі у розумінні Закону № 2984, оскільки особа не здобуває освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня. Тому, зазначений період не підлягає зарахуванню. Крім того, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду з 12.06.1982 р. до 30.06.1982 року, оскільки згідно із диплому НОМЕР_1 від 12.06.82 року позивачем здобуто кваліфікацію 12.06.1982 року.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду 03 листопада 2025 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема апелянт зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Трудова книжка позивача містить запис № 6 про період навчання на підготовчому відділенні Одеського електротехнічного інституту імені О.С. Попова. Також внесені записи №№ 7, 8 про зарахування до складу студентів Одеського електротехнічного інституту імені О.С. Попова та про відрахування у зв`язку з закінченням навчання. Таким чином до стажу роботи повинно бути зараховано період з 01.12.1976 року по 11.07.1977 року, всього 7 місяців, 11 днів та період навчання у ВНЗ до відрахування, тобто по 30.06.1982 року. Апелянт зазначив, що він, як слухач підготовчого відділення, з точки зору правового статусу був повністю прирівняний у правах до студентів вищого навчального закладу, в тому числі і в частині включення часу навчання до страхового стажу. Із копії членського профспілкового квитка випливає факт отримання позивачем стипендії та здійснення відповідних страхових відрахувань протягом періоду навчання, в якому є відповідні відмітки за весь період навчання. Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №637, членські квитки профспілок також можуть використовуватися для підтвердження наявності страхового стажу.
ГУ ПФУ в Черкаській області надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону № 1058.
05 та 18 квітня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії із зарахуванням періоду навчання слухачем на підготовчих курсах з 01.12.1976 до 11.07.1977 до страхового стажу.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ в Черкаській області. Рішенням від 26 квітня 2024 року Головне управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області № 948070109885 відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії за віком через відсутність підстав для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.
Позивачем подану скаргу на зазначене рішення пенсійного органу, у відповідь на яку листом від 16 липня 2024 року Пенсійний фонду України повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду навчання на підготовчих курсах та про те, що період навчання у ВНЗ зарахований до страхового стажу по дату рішення Державної екзаменаційної комісії про присвоєння кваліфікації, а саме по 11.06.1982 року, на підставі диплому, виданого 12.06.1982 року.
Вважаючи протиправною відмови зарахування періоду навчання на підготовчих курсах до страхового стажу та неправомірним зарахування періоду навчання у ВНЗ по дату рішення Державної екзаменаційної комісії про присвоєння кваліфікації, а саме по 11.06.1982 року, в той час як закінченням навчання є 30.06.1982 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після навчання на підготовчому відділенні (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування особи студентом першого курсу вищого навчального закладу та до закінчення чи відрахування. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач закінчив навчальний курс на підставі рішення державної екзаменаційної комісії від 11.06.1982 року, що підтверджується дипломом серії НОМЕР_1 , то пенсійний орган правомірно визначив період навчання, який підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача з 01.09.1977 р. до 11.06.1982 р.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Як визначено Європейською соціальною хартією (переглянутою), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року, кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами «досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися» права та принципи, що закріплені у Хартії.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон № 1058-IV.
Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною другою цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону № 1058-IV).
У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.
Відповідно до Порядку № 637 основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.
Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.
Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів (пункт 2.16 Інструкції № 58).
Статтею 53 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що студент (слухач) - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.
Згідно з Положенням про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженим наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 № 161, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.11.1993 за № 173, студенту, який захистив дипломний проект (роботу), склав державні екзамени відповідно до вимог освітньо-професійної програми підготовки, рішенням державної комісії присвоюється відповідно освітній рівень (кваліфікація) та видається державний документ про освіту (кваліфікацію).
Із змісту наведених вбачається, що навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач навчався на підготовчому відділенні денної форми навчання Одеського електротехнічного інституту зв`язку ім.Попова з 01.12.1976 по 11.07.1977 року, після звільнення його з Збройних Сил колишнього СРСР. У подальшому з 01.09.1977 зарахований на І курс інституту та 30.06.1982 відрахований з числа студентів у зв`язку із закінченням навчання.
Згідно з Положенням про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, підготовчі відділення, як і підготовчі курси, створюються для загальноосвітньої підготовки для вступу до вищого навчального закладу, навчання на яких дає право вступу до цих навчальних закладів без вступних іспитів.
Навчання на підготовчих відділеннях (курсах) є додатковою послугою навчального закладу, мета якої - підготовка до вступу до навчального закладу.
Оскільки після навчання на підготовчих відділеннях (курсах) особа не здобуває певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів, до стажу роботи зараховується лише період з дня зарахування студентом першого курсу вищого навчального закладу до закінчення чи відрахування.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в статті 25 Закону України «Про вищу освіту», а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, оскільки у випадку, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.
Відповідачами в цьому випадку правомірно відмовлено у зарахуванні до стажу роботи періоду навчання на підготовчому відділенні.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові у справі від 21.02.2020 у справі № 456/2503/16-а, від 11.05.2022 у справі № 445/2374/16-а, від 09 квітня 2024 року у справі № 380/15284/22.
Посилання апелянта на висновки, викладені в постановах апеляційних судів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду його навчання у ВНЗ по дату відрахування з ВНЗ у зв`язку із закінченням навчання – 30 червня 1982 року, а не по 11 червня 1982 року – дату здобуття кваліфікації, то в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наводить будь – яких доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції в цій частині.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 24 лютого 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька
Суддя: О.В.Джабурія
Суддя: К.В.Кравченко