ПОСТАНОВА 
Іменем України

29 січня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 398/4763/24

провадження № 22-ц/4809/233/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді – Дуковський О.Л., Письменний О.А.,
за участю секретаря судового засідання – Соловйова І.О.,

учасники справи: 

позивач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»;

відповідач за первісним позовом –  ОСОБА_1 ;
позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ;
відповідач за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про визнання недійсними окремих положень кредитного договору та додаткових угод до нього за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2025 року (суддя Шинкаренко І.П.).

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст вимог первісного позову 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі – ТОВ «Бізнес Позика») у вересні 2024 звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 заборгованість за Договором № 467561-КС-001 про надання кредиту від 09 червня 2023 року у розмірі 87 568,71 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту – 20635,52 грн, суми прострочених платежів по процентах – 65733,19 грн, суми прострочених платежів за комісією 1 200,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 09 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено Договір № 467561-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у сумі 11 000,00 грн строком на 24 тижні, зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії за надання кредиту.

Вказує, що 13 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до договору №467561-КС-001 про надання кредиту від 09 червня 2023 року, за умовами якої відповідач отримав кредит у сумі 5 000,00 грн на умовах, визначених в договорі. Сторонами погоджено сплату Позичальником комісії, пов`язаної з наданням додаткового кредиту у сумі 750,00 грн. 

Крім того, 02 вересня 2023 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до договору №467561-КС-001 про надання кредиту від 09 червня 2023 року, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику додатково кредит у сумі 8 000,00 грн; комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту – 1 200,00 грн.

Стверджує, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконало належним чином та у повному обсязі, однак, Позичальник на виконання умов договору та додаткових угод до нього здійснив лише часткову оплату на загальну суму 20 571,51 грн.

У результаті викладеного, за відповідачем рахується заборгованість за договором у розмірі пред`явленої до стягнення суми.
Короткий зміст вимог зустрічного позову 
ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсними окремих положень договору від 09 червня 2023 року № 467561-КС-001 та додаткових угод до нього, яка судом першої інстанції прийнята до спільного розгляду та об`єднана в одне провадження з позовом «Бізнес Позика».
Свої вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтовує тим, що ТОВ «Бізнес Позика» не надало жодного доказу того, що сторони домовились про застосування Закону України «Про електронну комерцію» у спірних відносинах. Вважає, що надана відповідачем за зустрічним позовом послідовність дій Позичальника в ході підписання кредитного договору та додаткових угод до нього містить розбіжності щодо часу підписання вказаних документів та їх направлення на підписання. Також форми не містять підтвердження того, що вказані дії вчинялись саме позивачем за зустрічним позовом.
Зауважує, що достеменно не відомо, які саме умови пропонувались Позичальнику у Правилах надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» та чи співпадають вони з тими, що додані Кредитодавцем до первісного позову.
Вважає, що п.п. 2.4, 2.5, 2.8, 2.9, 3.2.3 Договору № 467561-КС-001 від 09 червня 2023 року, п.п. 5, 6.3, 6.4 Додаткової угоди №1 від 13 червня 2023 року до договору та п.п. 4, 5.5, 5.7 Додаткової угоди № 2 від 02 вересня 2023 року до договору є несправедливими, а тому їх слід визнати недійсними. 
На переконання позивача за зустрічним позовом, прострочені проценти у розмірі 65 733,19 грн є надмірними доходами ТОВ «Бізнес Позика». Оскільки проценти більш ніж на 50% перевищують тіло кредиту, то сума нарахованих позивачем процентів повинна бути зменшена до нуля. 
Наполягає, що нарахована комісія у сумі 1 200,00 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає стягненню з Позичальника. 
Стверджує, що матеріали справи не містять належних доказів перерахування Позичальнику грошових коштів, а також належного розрахунку заборгованості (а.с. 116-121 том 1).
Інші письмові заяви сторін

В обґрунтування своєї правової позиції у спірних правовідносинах сторонами до суду першої інстанції були подані також додаткові пояснення у справі (а.с. 128-154, 240-242, 247-256 том 1).
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції 
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2025 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 467561-КС-001 від 09 червня 2023 року у розмірі 52 488,36 грн, що складається з 20 635,52 грн - заборгованості за кредитом; 30 652,84 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1 200,00 грн - заборгованості за комісією; здійснено розподіл судових витрат; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Задовольняючи частково вимоги первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту є доведеними та підлягають задоволенню.
Водночас, на переконання місцевого суду, нараховані позивачем за первісним позовом після 24 листопада 2023 року відсотки не підлягають стягненню з відповідача, оскільки таке нарахування здійснено за межами строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України позивач не звертався.
Суд критично оцінив твердження відповідача за первісним позовом щодо відсутності належних і достовірних доказів укладання Кредитного договору і факту отримання кредитних коштів Позичальником, оскільки у ході судового розгляду справи представник відповідача за первісним позовом зазначила про визнання суми боргу за тілом кредиту. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені Кредитним договором зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості за Кредитним договором у загальній сумі 52 488,36 грн, де 20 635,52 грн - заборгованість за кредитом; 30 652,84 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 200,00 грн - заборгованість за комісією. 
Щодо вимог зустрічного позову, суд, встановивши, що в кредитному договорі визначено основні істотні умови, у тому числі розмір процентів, комісії, умови кредитування, умови щодо наслідків у разі неповернення коштів та наслідки їх застосування, врахувавши, що Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсними пунктів договорів та здійснення анулювання відсотків по кредитному договору.
Вказав, що позивач за зустрічним позовом не довів порушення його прав цим договором, доводи щодо несправедливості умов кредитного договору, завищеної ставки, юридичної необізнаності, неуважного ознайомлення з умовами щодо реальної відсоткової ставки є безпідставними, адже, підписавши кредитний договір, останній погодився з усіма його умовами.
Інші аргументи позивача за зустрічним позовом суд вважав такими, що не спростовують наведених висновків та зводяться до ухилення Позичальника від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Частково не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Бізнес Позика» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги проситьрішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2025 року у даній справі змінити в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь позивача за первісним позовом по процентам за користування кредитом, а саме: змінити суму стягнення з 30 652,84 грн на суму 65 733,19 грн; у решті рішення суду першої інстанції - залишити без змін. 

Вважає, що в оскаржуваній частині рішення суду ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для вирішення справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що відсотки по Кредитному договору нараховані в період дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та відповідають нормам ЦК України, умовам договору про надання кредиту та Правилам. Штрафні санкції та проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не нараховувались та не включені до позовних вимог.

Звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після завершення строку кредитування не нараховувались. 

Враховуючи наведене, вважає, що наданий позивачем за первісним позовом розрахунок заборгованості повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам ст.ст. 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.
Короткий зміст заперечень на апеляційну скаргу
У поданому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач за первісним позовом просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також просить відшкодувати за рахунок ТОВ «Бізнес Позика» понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн.

В обґрунтування свої заперечень вказує, що заналізу п.2.3 Кредитного договору вбачається, що з урахуванням змін внесених до нього на підставі додаткової угоди № 1 та додаткової угоди № 2, строк на який позивач надав кредит відповідачу становив 24 тижні, та враховуючи час надання кредиту, вказаний строк закінчився 24 листопада 2023 року, тоді як термін дії договору продовжено до 17 лютого 2024 року. Вважає, що суд першої інстанції доцільно зауважив, що строк кредитування та строк дії договору є різними поняттями. Враховуючи наведене, на переконання відповідача, нараховані позивачем відсотки після 24 листопада 2023 року не підлягають стягненню з відповідача, оскільки таке нарахування здійснено за межами строку кредитування, а з вимогами про стягнення грошових коштів як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України позивач не звертався. 

Крім того, звертає увагу, що розмір процентів, які просить стягнути позивач з відповідача не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами.

Рух справи у суді апеляційної інстанції
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «Бізнес Позика» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2025 року; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 

Згідно з ухвалою апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року підготовчі дії у справі закінчено; справу за апеляційною скаргою призначено до розгляду у Кропивницькому апеляційному суді на 27 листопада 2025 року о 12 год. 00 хв.

Протокольною ухвалою від 27 листопада 2025 року апеляційним судом задоволено клопотання представника відповідача подане 27.11.2025р та відкладено розгляд справи на 20 січня 2026 року о 12 год. 30 хв.

У відповідності до вимог процесуального закону сторін повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 72-78 том 2).

У судовому засіданні 20 січня 2026 року апеляційний суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив, що проголошення судового рішення у справі відбудеться 29 січня 2026 року о 12 год. 50 хв.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступного.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
09 червня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» у послідовності, наведеній у відповідній довідці (а.с. 33 том 1) направленоОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №467561-КС-001 про надання кредиту, а відповідачем за первісним позовом прийнято (акцептовано) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 467561-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 19-27 том 1). Позивачем направлено Позичальнику на зазначений останнім у анкеті Клієнта (а.с. 36 том 1) номер телефону смс-повідомлення, що містило одноразовий ідентифікатор, який був використаний відповідачем для підписання договору.
Таким чином, 09 червня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 467561-КС-001 про надання кредиту (далі – Кредитний договір, а.с. 10-18 том 1).
Також відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора UA-4615 підписано Паспорт споживчого кредиту (а.с. 47-48 том 1).
Відповідно до умов п. 2.1. Кредитного договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. 
Строк, на який надається кредит – 24 тижні. Термін дії договору – до 24 листопада 2023 року. Дата видачі кредиту 09 червня 2023 року. Дата повернення кредиту 24 листопада 2023 року (п.п. 2.3., 2.7., 2.10., 2.11. Кредитного договору).
Згідно з п. 2.4. Кредитного договору стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14760286, фіксована.
Комісія за надання кредиту 1 650,00 грн (п. 2.5. Кредитного договору).
За умовами п.п. 2.8., 2.9. Кредитного договору орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 28560,00 грн; орієнтовна реальна річна процента ставка 9 094,42 %.
У пп. 3.2.1. – 3.2.2. Кредитного договорусторони домовились, що у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору. У разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів та до закінчення терміну дії договору.
13 червня 2023 року між Кредитодавцем та Позичальником в електронній формі укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору (далі – Додаткова угода 1, а.с. 51 - 52 том 1), відповідно до якої підтвердили, що станом на 13 червня 2023 року сума неповернутого Позичальником кредиту, отриманого відповідно до умов договору, становить 11000,00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 631,20 грн, сума нарахованої та несплаченої комісії становить 1650,00 грн. Крім того, сторони узгодили збільшення кредиту на 5 000,00 грн, після чого сума отриманого та неповернутого Позичальником кредиту складатиме 16 000,00 грн; комісія за надання додаткової суми кредиту – 750,00 грн. Також погоджено зміну орієнтовної загальної вартості наданого кредиту й орієнтовної реальної річної процентної ставки та викладено п. 3.2. Кредитного договору у наступній редакції: «Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (далі – проценти за користування кредитом) нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів…», який наведений нижче у тексті документу (а.с. 17-24 том 1).
Крім того, 02 вересня 2023 року сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору (далі – Додаткова угода 2, а.с. 30-32 том 1), за якою підтвердили, що станом на 02 вересня 2023 року сума неповернутого Позичальником кредиту, отриманого відповідно до умов договору, становить 12 635,52 грн. Сторони узгодили збільшення кредиту на 8 000,00 грн, після чого загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником кредиту складатиме 20635,52; комісія за надання додаткової суми кредиту – 1 200,00 грн. Також сторони домовились внести зміни до п.п. 2.3., 2.6., 2.7., 2.8., 2.9., 2.11., 3.2. Кредитного договору, виклавши їх в редакції Додаткової угоди № 2. Так, зокрема, відповідно до нової редакції п. 2.11. Кредитного договору дата повернення кредиту – 17 лютого 2024 року.
Додаткова угода № 2 до Кредитного договору також містить оновлений графік платежів за Кредитним договором за період з 16 вересня 2023 року по 17 лютого 2024 року включно.
Дії сторін, спрямовані на укладення Кредитного договору та Додаткових угод № 1 та № 2 відображені у наданих позивачем візуальних формах послідовності дій клієнта (а.с. 33-35 том 1).
Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав належним чином та у повному обсязі, перерахувавши на вказану у договорі платіжну картку Позичальника грошові кошти у розмірі 11000,00 грн, 5000,00 грн та 8000,00 грн, загалом у сумі 24000,00 грн, що підтверджується письмовими підтвердженнями ТОВ «Платежі онлайн» про перерахування коштів (а.с. 37-39 том 1), а також наданою до суду першої інстанції АТ «Універсал Банк» випискою про рух коштів по банківській картці № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , за період з 09 червня 2023 року по 17 лютого 2024 року включно (а.с. 76-98 том 1).
Відповідно до наданих позивачем довідки про стан заборгованості (а.с. 57 том 1) та розрахунку заборгованості відповідача за Кредитним договором станом на 25 липня 2024 року (а.с. 53-56 том 1) за період кредитування з 09 червня 2023 року по 17 лютого 2024 року видано кредиту на суму 24000,00 грн, нараховано відсотків 80540,22 грн, нараховано комісій 3600,00 грн; всього сплачено 20571,51 грн: за кредитом – 3364,48 грн, по відсотках – 14807,03 грн, по комісії – 2400,00 грн; залишок заборгованості за Кредитним договором складає 87568,71 грн: за кредитом – 20635,52 грн, по відсотках – 65733,19 грн, по комісії – 1200,00 грн.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України).

Виходячи з вимог апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика», оскаржуване рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині розв`язання вимог позову щодо відсотків за користування кредитом, у стягненні яких з відповідача позивачу за первісним позовом було відмовлено.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормами частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг упродовж певного часу, а саме - упродовж строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.
Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Задовольняючи частково позовну вимогу про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив, з того, що така заборгованість нараховувалась поза межами строку дії Кредитного договору та вважав, що відсотки, нараховані позивачем після 24 листопада 2023 року з наведених підстав не підлягають стягненню з відповідача.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як було встановлено, п. 5.6. Додаткової угоди № 2 від 02 вересня 2023 року сторонами викладено у нові редакції п. 2.11. Кредитного договору, а саме: «2.11. Дата повернення кредиту 17.02.2024».
Крім того, згідно з п. 5.3. Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору викладено у новій редакції п. 2.7. Кредитного договору, за яким погоджено, що термін дії договору: до 17 лютого 2024 року.
Викладеним спростовуються доводи відповідача, що позивачем помилково ототожнено строк кредитування та строк дії Кредитного договору, оскільки у даному випадку обидва ззаначені строки тривають до 17 лютого 2024 року.
Крім того, у п. 5.7 Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору сторони визначили новий обов`язковий графік платежів за договором, з якого вбачається, що останній платіж за договором мав бути здійснений Позичальником 17 лютого 2024 року.
Матеріали справи свідчать, що Позичальник графіку платежів належним чином не дотримувався, чим порушив встановлені договором зобов`язання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що, як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку, сума заборгованості по відсотках нараховувалась позивачем у межах строку, визначеного Кредитним договором, з урахуванням Додаткових угод до нього, а саме: з 09 червня 2023 року по 17 лютого 2024 року включно. При цьому, починаючи з 18 лютого 2024 року сума нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 65733,19 грн залишалася незмінною, а отже, відсотки поза межами строку кредитування позивачем не нараховувалися. 
Враховуючи наведене, висновок суду першої інстанції про нарахування відсотків поза межами строку кредитування не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим.

Таким чином, оскільки відповідачем за первісним позовом не було належним чином виконано умови Кредитного договору та не спростовано правильність здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, колегія суддів вважає, що заборгованість за відсотками за користування кредитом підлягає стягненню у пред`явленій до стягнення сумі – 65733,19 грн.
Однак, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 30652,84 грн, на вищезазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову щодо цієї вимоги.
Відтак, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні, а апеляційна скарга - задоволенню.
Заперечення відповідача за первісним позовом щодо не співмірності суми нарахованих відсотків тілу кредиту та невідповідності вказаної позовної вимоги засадам справедливості, добросовісності та розумності до уваги апеляційним судом не приймаються, оскільки зазначені доводи були відхилені судом першої інстанції під час вирішення вимог зустрічного позову. При цьому, ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а у відзиві на апеляційну скаргу останній наполягав на залишенні судового рішення без змін.

З урахуванням того, що наведені у відзиві на апеляційну скаргу доводи відповідача аналогічні тим, що наводились у суді першої інстанції, зокрема, у зустрічній позовній заяві, та були предметом дослідження й оцінки місцевого суду, який з дотриманням вимог процесуального закону перевірив їх та відхилив, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи. 
При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п.п. 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (п. 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Виходячи з наведеної процесуальної вимоги, оскаржуване судове рішенні підлягає зміні також і в частині здійсненого місцевим судом розподілу сплаченого позивачем за подання позовної заяви судового збору, який за результатами апеляційного розгляду справи необхідно стягнути з відповідача у повному обсязі.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Викладене, а також встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.
Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2025 року в оскаржуваній частині та в частині розподілу судових витрат змінити, виклавши другий та третій абзаци резолютивної частини рішення у наступній редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 467561-КС-001 від 09.06.2023 у розмірі 87 568,71 грн, що складається з 20 635,52 грн заборгованості за кредитом; 65 733,19 грн – заборгованості за відсотками за користування кредитом; 1 200,00 грн заборгованості за комісією.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський
О. А. Письменний