ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 р.	Справа № 520/18756/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/18756/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – Немишлянський ВДВС у м. Харкові, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача з питання відмови від закриття виконавчого провадження та винесення постанови про закриття виконавчого провадження при вчиненні заходів щодо повернення документів стягувачу від 19.05.2025 з підстав завершення виконавчого провадження;
- визнати протиправною відмову відповідача з питань від вчинення подальших дій зумовлених закриттям виконавчового провадження, щодо закриття та скасування усіх винесених постанов щодо даного виконавчого провадження при вчиненні заходів щодо повернення документів стягувачу від 19.05.2025;
- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо винесення постанов про закриття даного виконавчого провадження ВП76771444 закриття та скасування усіх постанов щодо даного виконавчого провадження у зв`язку з його завершенням із наданням підтверджуючих документів гр. ОСОБА_1 у електронному вигляді засобами системи електронного суду або за електронною адресою.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Вирішено вийти за межі позовних вимог.
Визнано протиправною бездіяльності Немишлянського ВДВС у місті Харкові щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 02.06.2025 про винесення постанови про закриття виконавчого провадження, про зняття арешту коштів боржника, про зняття арешту майна, про закриття постанови про стягнення виконавчого збору, про закриття постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 76771444.
Зобов`язано Немишлянський ВДВС у місті Харкові розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 про винесення постанови про закриття виконавчого провадження, про зняття арешту коштів боржника, про зняття арешту майна, про закриття постанови про стягнення виконавчого збору, про закриття постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 76771444 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його безпідставність, порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2025 по справі № 520/18756/25 та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог та виходячи при цьому за їх межі, допустив перевищення своїх повноважень, оскільки, змінив їх на власний розсуд. Вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу фактично здійснив перегляд судового рішення у справі 520/14776/25, яке вже набрало законної сили (від 19.07.2025), і повторно зобов`язав відповідача вчинити дії, які той уже мав виконати, що, на переконання апелянта, є прямим порушенням норм ст. 245 КАС України, яка чітко визначає межі повноважень суду. Крім того, скаржник зазначає, що суддя невірно дослідив та неправильно встановив підстави та предмет позову у справі 520/18756/25. Зазначені факти є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
Справу просив розглядати без його участі.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Немишлянському відділі державної виконавчої служби у м. Харкові перебувала постанова № ЕНА №3389278 видана 01.11.2024 Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області штрафу 40800 грн.
16.12.2024 відкрито виконавче провадження ВП № 76771444.
16.12.2024 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 76771444.
16.12.2024 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору по ВП № 76771444.
16.12.2024 по ВП № 76771444 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 45183 гривні.
19.05.2025 головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Луценко А.О. по виконавчому провадженні ВП № 76771444 накладено арешт на майно боржника – ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 45 183 гривні.
19.05.2025 головним державним виконавцем Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Луценко А.О. вирішено виконавчий документ, а саме постанову № ЕНА №3389278, виданий 01.11.2024 Департаментом патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Департамент патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській обл. штрафу 40 800 грн, повернути стягувачу, у зв`язку з тим, що в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що майно, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості, відсутнє, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону України “Про виконавче провадження” заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
02.06.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив винести постанови про закриття виконавчого провадження та про зняття арешту коштів боржника, про зняття арешту майна, про закриття постанови про стягнення виконавчого збору, про закриття постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - щодо виконавчого провадження ВП 76771444 відносно гр. ОСОБА_1 .
Проте, в порушення визначеного Законом України "Про виконавче провадження" терміну відповідь позивачу не надано.
Позивач, не погоджуючись із діями відповідача з питань не вчинення дій щодо закриття та скасування усіх винесених постанов щодо виконавчого провадження ВП 76771444 при поверненні документів стягувачу від 19.05.2025 та щодо ненадання відповіді на заяву гр. ОСОБА_1 до відповідача від 02.06.2025, звернувся до суду з позовом в якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача з питання відмови від закриття виконавчого провадження та винесення постанови про закриття виконавчого провадження при вчиненні заходів щодо повернення документів стягувачу від 19.05.2025 з підстав завершення виконавчого провадження;
- визнати протиправними дії відповідача з питань відмови від вчинення дій щодо закриття та скасування усіх винесених постанов щодо даного виконавчого провадження при вчиненні заходів щодо повернення документів стягувачу від 19.05.2025;
- визнати протиправним ненадання відповіді на заяву гр. ОСОБА_1 до відповідача від 02.06.2025;
- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо винесення постанов про закриття даного виконавчого провадження та закриття та скасування усіх постанов щодо даного виконавчого провадження у зв`язку з його завершенням із наданням підтверджуючих документів гр. ОСОБА_1 у електронному вигляді засобами системи електронного суду або за електронною адресою.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2025 по справі № 520/14776/25 адміністративний позов ОСОБА_2 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та, зокрема, зобов`язано Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові розглянути належним чином та надати відповідь на заяву від 02.06.2025 ОСОБА_1 .
Вказане рішення набрало законної сили 19.07.2025.
Позивач 10.07.2025 звернувся до відповідача із заявою в якій просив прийняти до розгляду зазначену заяву, вирішити питання по суті заяви щодо виконання судового рішення від 08.07.2025 у справі 520/14776/25.
Листом від 11.07.2025 відповідач надав позивачу відповідь на його заяву, в якому повідомив хід виконавчого провадження та зазначив нормативні акти, якими регулюється проведення виконавчих дій.
Позивач, не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови від вжиття заходів щодо закриття виконавчого провадження № 76771444, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи відсутність у суду права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, дійшов висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог, шляхом визнання протиправною бездіяльності Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 02.06.2025 про винесення постанови про закриття виконавчого провадження, про зняття арешту коштів боржника, про зняття арешту майна, про закриття постанови про стягнення виконавчого збору, про закриття постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 76771444 та зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025, за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 9 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема засад забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом (частина перша статті 19 Закону №1404-VIII).
Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. (ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII).
Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 42/158/17 (провадження № К/9901/24644/18) зазначено, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
З аналізу наведених норм права та правового висновку Верховного Суду слідує, що державний виконавець, здійснюючи виконавче провадження, зобов`язаний діяти виключно в межах наданих законом повноважень та у спосіб, визначений Законом №1404-VIII, зокрема забезпечити належний, своєчасний і повний розгляд заяв та клопотань сторін виконавчого провадження. Нерозгляд таких заяв, формальне реагування на них або залишення без прийняття процесуального рішення суперечить приписам статей 13, 18 та 19 Закону №1404-VIII і свідчить про невиконання покладеного на виконавця обов`язку вчинити юридично значимі дії.
З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.04.2019 у справі №42/158/17, така поведінка за наявності об`єктивної можливості та правової необхідності реагування на звернення сторони виконавчого провадження може кваліфікуватися як протиправна бездіяльність, що порушує гарантоване законом право учасника виконавчого провадження на належний розгляд його заяв та ефективний судовий захист.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, 02.06.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив винести постанови про закриття виконавчого провадження та про зняття арешту коштів боржника, про зняття арешту майна, про закриття постанови про стягнення виконавчого збору, про закриття постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження щодо виконавчого провадження ВП 76771444 відносно ОСОБА_1 . 
Відповіді на вказану заяву відповідачем, в порушення наведених вище норм Закону №1404-VIII надано не було. Оцінку наведеним обставинам надано судом в рішенні від 08.07.2025 у справі 520/14776/25.
У зв`язку з чим, 10.07.2025 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою в якій просив прийняти до розгляду зазначену заяву, вирішити питання по суті заяви щодо виконання судового рішення від 08.07.2025 у справі 520/14776/25. 
Листом від 11.07.2025 № 67418 Немишлянський ВДВС у місті Харкові надав ОСОБА_1 відповідь на вказану заяву, в якому повідомив про хід виконавчого провадження та навів нормативні акти якими регулюється проведення виконавчих дій, вчинених в межах виконавчого провадження ВП №76771444 про стягнення з ОСОБА_1 на корись держави штрафу у розмірі 40800 грн.
Таким чином, з наведеного вбачається, що первинна заява позивача від 02.06.2025 містила чітко сформульовані вимоги про вчинення конкретних виконавчих дій шляхом прийняття відповідних процесуальних рішень (винесення постанов), що прямо віднесено Законом №1404-VIII до повноважень та обов`язків державного виконавця. Втім, у визначені законом строки відповідач не надав жодної відповіді та не прийняв жодного процесуального рішення за результатами її розгляду, чим фактично допустив бездіяльність.
Повторне звернення позивача від 10.07.2025 було зумовлене саме невиконанням відповідачем обов`язку належного розгляду первинної заяви та необхідністю реалізації судового рішення від 08.07.2025 у справі №520/14776/25. 
Натомість лист Немишлянського ВДВС від 11.07.2025 №67418 носить виключно інформаційний характер, так як не містить вирішення заявлених позивачем вимог по суті, не передбачає прийняття жодної постанови чи іншого процесуального документа, визначеного статтею 13 Закону №1404-VIII, та не містить мотивованої відмови у вчиненні запитуваних виконавчих дій.
Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що відповідачем не забезпечено належний, повний та ефективний розгляд заяв позивача, а обмеження реагування інформаційним листом без прийняття передбаченого законом процесуального рішення свідчить про невиконання покладених на державного виконавця обов`язків та про наявність протиправної бездіяльності.
Як вірно зазначив суд першої інстанції, суд не наділений повноваженнями підміняти собою державного виконавця та зобов`язувати його до вчинення конкретних виконавчих дій, здійснення яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» віднесено до виключної компетенції державного виконавця або відповідної посадової особи органу державної виконавчої служби.
У зв`язку з чим, з урахуванням положень частини другої статті 9 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для виходу за межі заявлених позовних вимог з метою ефективного захисту порушеного права позивача, шляхом визнання протиправною бездіяльності Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка полягає у нерозгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 02.06.2025 щодо винесення постанов про закриття виконавчого провадження, зняття арешту з коштів та майна боржника, закриття постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні № ВП 76771444.
З огляду на викладене, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 02.06.2025 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення у порядку та спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Посилання апелянта на протиправність виходу судом першої інстанції за межі позовних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки відповідачем не розглянуто належним чином питання зазначені позивачем у заяві від 02.06.2025 та не прийнято відповідне рішення про задоволення чи відмову в задоволенні вимог зазначених у заяві, то суд першої інстанції правомірно обрав спосіб захисту та зобов`язав відповідача розглянути заяву з прийняттям відповідного рішення.
Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року по справі № 520/18756/25 - бе змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін   	
Повний текст постанови складено 19.01.2026 року