Справа № 464/4252/24
пр.№ 1-кп/464/148/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої-судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові кримінальне провадження №12024141410000508 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не працючого, учасника УБД, раніше судимого, востаннє 30 червня 2023 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі терміном на один рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на один рік, покарання не відбув, судимість не погашена, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , маючи незняту та непогашену судимість за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на початку лютого 2024 року, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , за невстановлених обставин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в порушення п.1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-XIІ від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 17 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України №622 від 21 серпня 1998 року, без передбаченого законом дозволу придбав через соціальну мережу «TikTok», а саме інтернет - магазин «Магазин Самооборини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )», металевий кастет жовтого кольору з зображенням черепа з обох сторін.
В подальшому, ОСОБА_5 носив із собою вказаний кастет без передбаченого законом дозволу до 11 червня 2024 року. Після чого, цього ж дня, близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно- небезпечні наслідки носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, переніс вказаний кастет до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де із вказаним кастетом його було виявлено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в подальшому в ході огляду місця події працівниками ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області у ОСОБА_5 вилучено металевий кастет жовтого кольору з зображенням черепа з обох сторін, який відповідно до висновку експерта являється холодною зброєю ударно-дробильної дії та виготовлений з використанням металообровлювального обладнання.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, дав пояснення, аналогічні пред`явленому обвинуваченню, щиро розкаявся. Просив суд суворо не карати.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки усіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні доведена повністю і його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України класифікується як нетяжкий злочин.
Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, вчинив злочин під час іспитового строку, на обліках у психо-, наркологічному диспансерах не перебуває, не працює, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні немає, за місцем проживання характеризується позитивно. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №71 від 21 січня 2025 року ОСОБА_5 в даний час тяжким психічним розладом не страждає, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_5 тяжким психічним розладом хронічного чи тимчасового характеру не страждав і міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді фахівця Сихівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_8 від 30 серпня 2024 року, ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення, оцінюється як високий, та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як дуже високий. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства не можливе.
Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів може бути міра покарання в межах санкцій статті, за якою ОСОБА_5 обвинувачується у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З огляду на вчинення обвинуваченим злочину під час іспитового строку за попереднім вироком на підставі ст.71 КК України до покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 30 червня 2023 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - у вигляді тримання під вартою. 
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання - 15 січня 2026 року.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Відтак, з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути витрати на залучення експерта в сумі 3029 грн. 12 коп.
Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Згідно з п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Спеціальна конфіскація, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речовий доказ кастет, зважаючи на його використання під час вчинення злочину, на підставі ст.96-1, 96-2 КК України - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити йому покарання 1 (один) позбавлення волі. 
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 30 червня 2023 року і остаточно призначити покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання - 15 січня 2026 року.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - у вигляді тримання під вартою. 
Стягнути з  ОСОБА_5 в користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3029 грн. 12 коп.
Речові докази, відповідно до постанов слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, а саме, кастет, жовтого кольору із зображанням черепа з двох сторін, який поміщено в спец.пакет експертної служби МВС №5258394 та передано у камеру схову речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, в порядку ст. 96-1 КК України, застосувавши спецконфіскацію, - конфіскувати в дохід держави; компакт-диск - який зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадженя.
Арешт, накладений на речовий доказ ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17 червня 2024 року - скасувати.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1