Справа №639/9601/25
Провадження №2-а/639/9/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року 
Новобаварський районний суд міста Харкова у складі: 
головуючого – судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря судового засідання – Чубенко О.С.,
позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Федюка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова, як до адміністративного суду, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача старшого лейтенанта поліції Терентьєва Романа Валерійовича інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, яка була уточнена.
В позовній заяві позивач просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 6294107 від 06.12.2025 р. за ч. 1 ст. 121 КУпАП як незаконну та необґрунтовану. Закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, 06.12.2025 року інспектором поліції старшим лейтенантом поліції Терентьєвим Романом Валерійовичем була винесена постанова серії ЕНА № 6294107 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, у якій зазначено, що позивач нібито керував транспортним засобом із несправними зовнішніми світловими приладами, а саме — «не горить ліва фара в темну пору доби» (п. 31.4.3 ПДР). З даною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню з таких підстав.
Перед початком руху позивач, як водій транспортного засобу, перевірив його технічний стан та впевнився, що всі зовнішні світлові прилади, у тому числі ліва фара, були справними та працювали. Під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції пасажир автомобіля вийшла з салону та здійснила фотофіксацію стану фар безпосередньо у момент оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. На зазначених фотознімках чітко видно, що ліва фара була увімкнена. Факт здійснення фотозйомки, а також обставини її проведення підтверджуються письмовими поясненнями свідка. 
У постанові відсутні будь-які об`єктивні докази правопорушення: немає фотофіксації, відеозапису, схеми чи свідків. Висновок інспектора є суб`єктивним припущенням. Зміст постанови не містить конкретизації обставин, які підтверджують несправність фари; відсутній опис, яким саме чином встановлено «негоріння» фари в умовах темної пори доби. 
Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 19 грудня 2025 року позовну заяву  ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції Терентьєва Романа Валерійовича інспектора 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху – залишено без руху.
Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. 
Позивачем не усунуті недоліки у спосіб та порядку, визначених, в ухвалі суду від 19 грудня 2025 року.
Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без руху. Надано строк на усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На виконання ухвали суду від 26.12.2025 року позивачем вказані недоліки позовної заяви були усунуті. 
Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 07 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито та відкрити спрощене позовне провадження у адміністративній справі за позовною заявою  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справ про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху. Призначено судове засідання.
16 січня 2026 року зареєстровано відзив на позовну заяву сформований в системі «Елктронний суд» представником відповідача Департамента патрульної поліції Федюк Д.В., відповідно доя кого просить в задоволенні вимог ОСОБА_2 відмовити.
В обгрунтування зазначив, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством. Пункт 1.3 ПДР України, зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Відповідно до пункту 2.3 б) ПДП України, водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Пунктом 31.1 ПДР України визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативнотехнічної документації. 
Відповідно до пункту, 31.4 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла (пункт 31.4.3 –В). Відповідно до Національного стандарту України № 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», пунктом 6.1.5 визначено, що на колісному транспортному засобу будь-якої категорії повинного бути 2 працюючих фари ближнього світла. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015
В якості доказів відповідач надає до суду відеозапис з автомобільного відеореєстратора, на якому чітко зафіксовано рух транспортного засобу, що був керований позивачем, з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла, натомість з працюючим габаритним вогнем, що вмонтований в фару. На відео (особливо в період з 22:58:01 по 22:58:15) чітко видно, що освітленою є лише права частина дорожнього полотна та праве узбіччя. Світловий конус зліва від осі автомобіля повністю відсутній. Згідно з конструкцією автомобільних фар ближнього світла, вони мають створювати асиметричний промінь, який освітлює і дорогу попереду, і ліву смугу. На відео ліва частина дороги перед автомобілем AX 5692 AA залишається в глибокій тіні, що неможливо при справній лівій фарі. Критична небезпека керування транспортним засобом із несправною лівою фарою в режимі ближнього світла зумовлена насамперед повною дезорієнтацією учасників дорожнього руху щодо фактичних габаритів та просторового положення автомобіля на проїзній частині. У темну пору доби зовнішні світлові прилади виконують функцію візуальної ідентифікації об`єкта, де ліва фара є безальтернативним маркером крайньої лівої межі кузова. Відсутність зазначеного світлового сигналу створює стійку оптичну ілюзію для водіїв зустрічного транспорту, які, орієнтуючись на єдине джерело світла (праву фару), помилково класифікують автомобіль як малогабаритний транспортний засіб (мотоцикл або мопед). Враховуючи, що права фара конструктивно зміщена до правого краю проїзної частини (узбіччя), фактичний корпус автомобіля виступає вліво від джерела світла на відстань від 1,5 до 2 метрів. За таких обставин ліва частина транспортного засобу залишається в зоні повної невидимості, що унеможливлює адекватну оцінку безпечного бічного інтервалу зустрічними водіями. Така технічна несправність прямо веде до введення в оману інших учасників руху та виникнення аварійних ситуацій, пов`язаних із дотичними або лобовими зіткненнями. 
Системний аналіз вимог безпеки дорожнього руху дозволяє стверджувати, що вихід із ладу саме лівого світлового елемента є найбільш суспільно небезпечним видом технічної несправності освітлення. Це зумовлено приховуванням реальних контурів об`єкта підвищеної небезпеки, що грубо порушує принцип прогнозованості дорожньої обстановки та унеможливлює дотримання правил безпечного роз`їзду, передбачених чинним законодавством. 
Зауважує, що відеозапис з портативного відеореєстратора відповідач немає можливості надати у зв`язку з тим, що Наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 встановлено, що строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб. В свою чергу, відповідач мав змогу дізнатися про наявність судового процесу по оскаржуваній постанові лише 09.01.2026 після отримання ухвали про відкриття провадження в електронному кабінеті Електронного Суду. Таким чином, на момент надходження ухвали про відкриття провадження до відповідача, відеозаписи з портативного відеореєстратора вже були знищені. На думку представника відповідача, позивач свідомо маніпулював процесом подання позову та неодноразового усунення недоліків, адже всі дії вчинялись в останній день такого процесуального строку. Зазначене беззаперечно говорить про зловживання процесуальними правами. 
Позивач стверджує, що він перевірив технічний стан транспортного засобу перед виїздом, однак приписи Закону України «Про дорожній рух» покладає обов`язок на водія перевіряти технічний стан і в дорозі, що позивачем не було зроблен, а отже не виконано вимоги в частині дотримання правил контролю за технічним станом транспортного засобу.
Відповідно до додатків позовної заяви, позивачем долучено фотокартку, на якій чітко вбачається різниця яскровості фар, що зумовлено тим, що в лівій фарі працює лише габаритний вогонь. Дана фотокартка в поєднанні з відеозаписом з автомобільного відеореєстратора в повній мірі вказують на факт непрацюючої лівої фари в режимі ближнього світла. Також, просиь суд звернути увагу, що додатки відповідачеві не направлялись. Вказане є порушенням порядку надсилання сторонам документації, що ставить відповідача в завідомо невигідне становище.
Позивач долучив до позовної заяви, яка направив до суду, додаток, який він іменує «Пояснення свідка». Однак, даний документ не може вважатися пояснення свідка в розумінні КАС України..
В графі № 7 оскаржуваної постанови вказано : «камера 475944, реєстратор ксяомі 70маі». Таким чином, твердження представника є надуманим та таким, що не відповідає дійсності.
Також, звертає увагу, що додатки відповідачеві не направлялись. Вказане є порушенням порядку надсилання сторонам документації, що ставить відповідача в завідомо невигідне становище. Позивачу двічі залишали позовну заяву без руху, з метою належного усунення недоліків.
Варто зауважити, що позивач всіляко уникав листування з відповідачем за допомогою електронної пошти або електронного кабінету в Електронному Суді, так як в такому випадку, відповідач мав би змогу зберегти відеозаписи з портативного відеореєстратора. Вищевказаний перебіг подій прямо свідчить про намагання позивача домогтися відкриття провадження в справі якомога пізніше, з метою видалення відеозаписів з портативного відеореєстратора.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовльнити, зазначив, що перед виїздом впевнився у справності трранспортного засобу. Під час зупинки авто співробітнакми патрульної поліції запропонував інспектроу впевнитись у справності фар вмикаючи ближне освітлення та дальне, проте інспектор не став на це відволікатись а продовжив скдалання постанови. 
Представник відповідача Федюк Д.В. заперечував проти задовлення позовних вимог та надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.
Суд, вислухавши учасників, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245 КУпАП).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А саме, відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях, а відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст. 3 Закону).
Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Згідно з п.11 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» до основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Поліцейський, відповідно до ч.1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. В свою чергу, інспектор є працівником Управління, тобто посадовою особою органів Національної поліції. Таким чином, інспектор має законні підстави здійснювати провадження у справі про адміністративне правопорушення та приймати рішення про застосування адміністративного стягнення за місцем його вчинення
Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що ці Правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Як слідує з підпункту 31.4.3. пункту 31.4. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі й лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем, поліцейський на зміст підпункту 31.4.3 в ПДР України, зазначає про порушення, що не горіла ліва фара в темну пору доби.
Окрім цього, пунктом 2.3 (а)ПДР України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Згідно п. 31.1 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Пунктом 31.5 ПДР України визначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як вбачається з копії постанови серії ЕНА № 6294107 від 06.12.2025 року 23:07:22, інспектро 1 взвод 3 рота 1 бат. Управління патрульної поліції в Харківській області старшим лейтенантом поліції Терентьєвим Романом Валерійовичем, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на якого накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В тексті постанови зазначені обставини правопорушення, а саме, що 06.11.2025 року 22:59:48 м. Харків, вул. Дудинської (Наріманова) 9/8, водій керуючи тз рухався в темну пору доби з несправною лівою фаро чим порушив п. 31.4.3 ПДР - . керував тз з несправними зовн. світ. приладами, не горить ліва фара в темну пору доби. До постанови додаються: камера 475944, реєстратор ксяомі 70маі. (а.с. 4).
Позивач заперечує факт керування транспортним засобом з несправними зовнішними світовими приладами, а саме лівою фарою, посилається на безпідставне притягнення його до відповідальності. 
В якості доказів долучає пояснення свідка, проте суд не приймає дані пояснення в якості доказів, оскільки не відповідають вимогам ст. 91, 212 КАС України.
Як зазначає позивач, перед експлуатацією транспортного засобу перевіряв справність всіх систем, в тому числі й освітлювальних приладів, які перед виїздом були справними.
В даному випадку працівники поліції, які виявили під час руху позивача несправність освітлювального приладу мали право обмежити рух транспортного засобу для перевірки технічного стану та вияснити наявність події адміністративного проступку. Виявлена несправність транспортного засобу з освітлення не горіла ліва фара в темну пору доби під час руху на переконання суду не є адміністративним проступком, а приводом для усунення цих недоліків на місці зупинки транспортного засобу.
Натомість вбачається з фотознімку наданого позивачем, ліва фара з ввімкненим світлом, проте існує різниця у яскравості в порівнянні зправою фарою.
Як зазначено позивачем у судовому засіданні, ним здійснювались дії щодо перемикання режиму роботи фар, проте працівником поліції зазначене не було прийнято до уваги.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що можливий вихід з ладу лівої фари в темну пору доби, який виник в ході експлуатації транспортного засобу, позивачем могло бути виявлено в ході керування автомобілем, однак він не мав можливості вжити заходів, передбачених п. 31.5 ПДР.
Суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є наявність умислу, тобто водій повинен усвідомлювати, що він здійснює рух транспортним засобом за наявності певних несправностей транспортного засобу, в тому числі, роботи лівої фари в темну пору доби.
На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 КУпАП, відповідачем також надано до суду цифровий файл з відеозаписом з відеореєстратора 70mai, що встановлений в службовому автомобілі.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Із змісту ч. 1 ст. 121 КУпАП вбачається, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не надав будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, покладених в основу прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, а також його правомірності, суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено, незважаючи на той факт, що факт вчинення порушення ПДР позивач не визнає.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 26.04.2018 р. у справі № 338/855/17.
Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (поліцейським) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, що покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у своїх постановах від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17, від 30.05.2018р. у справі №337/3389/16 та від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17.
Відповіно до с. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Всі факти, встановлені судом у сукупності, викликають сумніви щодо наявності самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим, і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Досліджені під час розгляду справи докази та приписи чинного законодавства дають чіткі підстави до наступних висновків.
Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.
Всупереч даним вимогам, вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідачем Департаментом патрульної поліції як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП (п. 31.4.3 ПДР), та правомірність винесеної інспектором постанови про накладення штрафу.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена незаконно, з порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, з порушенням законних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що призвело до незаконного притягнення В. до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому суд знаходить доведеним, що інкриміноване йому правопорушення він не вчиняв, а відтак притягнений до адміністративної відповідальності неправомірно.
За змістом п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про скасування постанови серії ЕНА № 6294107 від 06.12.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Положенням частини 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати кладаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 139 КАС України, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 484,48 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 3, 72, 77, 90, 139, 143, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6294107 від 06 грудня 2025 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн..
Справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, адреса місцезнаходження юридичної особи: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдемя чотири) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ: 40108646, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3
Повне рішення складено 21.01.2026.

Суддя С.О. Рубіжний