Справа №567/113/25
Провадження №2-о/567/15/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року 	м. Острог	

Острозький районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя - Назарук В.А. 
при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю:
заявниці ОСОБА_1 
представника заявниці – адвоката Авраменко Ю.С.
представника Міністерства оборони України Москаленка А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту перебування на утриманні

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з заявою про встановлення факту свого перебування на утриманні ОСОБА_2 , який пропав безвісти, звернулась ОСОБА_1 . 
Зазначає, що є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також мають дочок ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та вказує, що шлюб між батьками було розірвано 20.10.2014 за рішенням Острозького районного суду Рівненської області і після розірвання шлюбу вона з неповнолітнім сином ОСОБА_6 , який має інвалідність з дитинства, проживали разом з батьком та вели спільне господарство в АДРЕСА_1 , де вона з сином зареєстровані за місцем проживання.
Вказує, що відомості про батька дитини при реєстрації його народження записані з її слів та зазначає, що у зв`язку з наявністю у сина інвалідності вона не мала змоги працювати, оскільки здійснювала його догляд, та при цьому, її батько працював, отримуючи дохід від надання послуг односельчанам у виді зварювальних робіт, фрезерування та надання послуг мотоблоком, за рахунок чого утримував її та її сина.
Зазначає, що з липня 2024 року батька було призвано на військову службу, після чого вона з сином тимчасово переїхала до своєї матері ОСОБА_3 в будинок АДРЕСА_2 , але батько продовжив їх утримувати, перераховуючи кошти на її картковий рахунок, зокрема 08.08.2024 перерахував 5000 грн., та за їх домовленістю на картковий рахунок її матері, а саме 15.09.2024 перерахував 5000 грн.
Вказує про те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 , під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини, батько зник безвісти в районі населеного пункту Гостре Покровського району Донецької області.
Зазначаючи про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти», особи, які перебували на утриманні військовослужбовців мають право на виплату грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, просить встановити факт свого перебування на утриманні ОСОБА_2 . 
Ухвалою суду від 03.02.2025 заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
09.04.2025 судом залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи військову частину НОМЕР_1 . 
Ухвалою суду від 28.04.2025 було витребувано шляхом доступу до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відомості про отримані доходи заявниці ОСОБА_1 за період з 2019 року по 28.04.2025, а також витребувано з Острозької міської ради Рівненської області відомості про те, чи зверталася ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування з вимогами щодо отримання довідки про її перебування на утриманні ОСОБА_2 та/або про їхнє спільне проживання, відомості про результати розгляду такого звернення, а також наявні в Острозькій міській раді Рівненської області відомості про перебування ОСОБА_1 в період з 24.02.2019 по 28.04.2025 на утриманні ОСОБА_2 і про наявні в Острозькій міській раді Рівненської області відомості про спільне проживання ОСОБА_1 в період з 24.02.2019 по 28.04.2025 з ОСОБА_2 .
Ухвалами суду, постановленими без оформлення окремого документа, судом було відмовлено в задоволені клопотань про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 , зважаючи на те, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано 20.10.2014 за рішенням суду і остання, не перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 , не може претендувати на отримання його грошового забезпечення.
Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення заявниці, її представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши подані письмові докази в їх сукупності, вважає за доцільне відмовити в задоволені заяви, виходячи з наступного.
В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву з підстав та доводів наведених в ній, та просять суд встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 .
Зазначили, що до призиву на військову службу за мобілізацією ОСОБА_2 працевлаштований не був, отримував дохід від надання послуг односельчанам. 5000 грн., які заявниця отримала від батька в вересні 2024 року, за попередньою домовленістю були перераховані батьком на картковий рахунок матері заявниці, оскільки ОСОБА_1 , будучи зайнятою доглядом сина, не мала можливості самостійно отримати готівку в разі перерахування цих коштів на її рахунок.
На доведення заяви представник заявниці додатково пояснила, що на даний час відомо, що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_5 в селищі Гостре Покровського району Донецької області та зазначила, що судове рішення про встановлення факту перебування заявниці на утриманні свого батька може бути використане і в інших справах, пов`язаних з виплатами з державного бюджету заявниці у зв`язку з загибеллю її батька під час виконання обов`язку по захисту Батьківщини, так і в справах пенсійного забезпечення заявниці.
Заявниця зазначила, що доходи її сім`ї складаються з соціальної допомоги та виплат по догляду за дитиною.
Уточнивши вимоги по заяві, представник заявниці пояснила, що заявниця перебувала на утриманні батька з моменту народження в неї дитини, зазначивши, що просить встановити факт перебування заявниці на утриманні батька з моменту його мобілізації до часу його смерті.
Зазначила, що в разі задоволення заяви ОСОБА_1 зможе використати рішення суду для отримання інших соціальних гарантій після смерті військовослужбовця, в тому числі оформлення пенсії по втраті годувальника. 
Представник заінтересованої особи – ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Представник заінтересованої особи – ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Представник заінтересованої особи – Міністерства оборони України в судовому засідання просить відмовити в задоволені заяви у зв`язку з недоведеністю факту перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 .
Додатково зазначив, що заявниця не може претендувати на грошове забезпечення свого батька, який пропав безвісти, оскільки до переліку осіб, які мають право отримувати грошове забезпечення таких осіб утриманців не внесено.
Представник заінтересованої особи – військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. В письмових поясненнях зазначив, що відповідно до ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Посилаючись на те, що допомога, яка надавалась ОСОБА_2 для ОСОБА_1 не мала постійного характеру, просить відмовити в задоволені заяви.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 з 2013 року і їй відомо, що по сусідству з нею в будинку матері ОСОБА_3 проживає ОСОБА_1 з дитиною, а до призиву на військову службу за мобілізацією на протязі біля 8 років з ними проживав також її батько, який допомагав їм та утримував їх, оскільки ОСОБА_1 займалась доглядом за дитиною.
Зазначила, що з ОСОБА_1 також проживав її цивільний чоловік, який біля 5 років тому поїхав до Польщі і назад не повертається. Їй не відомо чи на даний час він допомагає матеріально для ОСОБА_1 .
На даний час ОСОБА_1 перейшла проживати до будинку матері, яка також проживає на одній з нею вулиці.
Пояснила, що після звільнення з роботи ОСОБА_2 отримував дохід від допомоги односельчанам.
Зазначила, що ОСОБА_2 особисто для неї повідомляв про те, що кошти, отримані в якості орендної плати за пай ділив для своїх трьох дітей.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою заявниці та проживає в Сарненському районі Рівненської області.
Зазначила, що в них є ще одна сестра, яка також проживає в іншій місцевості, а заявниця завжди проживала з їх батьком в с.Дубини.
Пояснила, що на утриманні заявниці перебуває дитина з інвалідністю, яка має постійно бути під наглядом сестри, яка із-за цього не мала можливості працювати, та при цьому їх батько допомагав сестрі у цьому та купував для них різні речі. Зазначила, що дохід батька складався з коштів, які він отримував від односельчан від проведення сільськогосподарських робіт. 
Зазначила, що батько дитини від неї відмовився і її утриманням не займається.
В судовому засіданні встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ), які з 17.02.1990 перебували в шлюбі, який було розірвано за рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 20.10.2014.
Водночас, заявниця має сина ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження), який з 14.12.2015 має статус дитини з інвалідністю (медичний висновок №899 про дитину з інвалідністю віком до 18 років, посвідчення серії НОМЕР_4 , видане Управлінням соціального захисту населення острозької РДА Рівненської області). Відповідно до зазначеного витягу, відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч.1 ст.135 СК України.
Відповідно до витягу №471/07.20-12 від 15.10.2024 та паспорта серії НОМЕР_5 встановлено, що заявниця є зареєстрованою за місцем проживання в АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_9 .
Матір заявниці є зареєстрованою за місцем проживання в АДРЕСА_2 .
Відповідно до повідомлення Острозької міської ради Рівненської області від 14.05.2025 встановлено, що ОСОБА_2 знявся з реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_2 з 16.11.2021. Також Острозька міська рада повідомила суд про те, що довідка про спільне проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_2 не видавалась, оскільки вони спільно не проживали.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2025 встановлено, що ОСОБА_2 перебував на військовій службі в зазначеній військовій частині з 30.06.2024.
07.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 було повідомлено про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання зник безвісти в районі населеного пункту Гостре Покровського району Донецької області.
З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 та його батьками були ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . 
Батьки ОСОБА_2 – ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на даний час померли (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 від 06.04.2004 та свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 від 20.12.2000).
З довідки Управління праці та соціального захисту населення Острозької міської ради №2364 від 11.11.2024 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в зазначеному управлінні та отримує допомогу згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» на сина ОСОБА_9 з 01.01.2024 по 25.01.2031 в розмірі 8044,70 грн. щомісячно.
Відповідно до виписки по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_1 встановлено, що 08.08.2024 щодо неї відбулось безготівкове зарахування грошових коштів від ОСОБА_14 в сумі 5000 грн.
Заявницею в якості доказу перебування на утриманні ОСОБА_2 надано квитанцію Ощадбанку про зарахування 15.09.2024 переказу на картковий рахунок ОСОБА_3 в розмірі 5000 грн.
Водночас, за даними Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів встановлено, що ОСОБА_1 отримує державну та соціальну матеріальну допомогу, розмір якої становив: на липень 2024 року - 26628,77 грн., серпень 2024 року – 26628,77 грн., вересень 2024 року – 26628,77 грн., жовтень 2024 року – 13707,78 грн., листопад 2024 року – 17442,26 грн., грудень 2024 року – 22616,62 грн., січень 2025 року – 8044,7 грн., лютий 2024 року 20492,7 грн., березень 2025 року – 14268,7 грн.
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в селищі Гостре Покровського району Донецької області.
Відповідно до довідок старости сіл Українка, Бубнівка, Вишеньки, Гай, Дубини виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області №6/07.20-12 та №7/07.20-12 від 05.01.2026 вбачається, що ОСОБА_2 проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 . 
Відповідно ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст.19 ЦПК України).
Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Згідно із ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України).
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб.
У даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування її на утриманні свого батька ОСОБА_2 , який зник безвісти 02.10.2024 під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації. На даний час встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 загинув. Метою встановлення вказаного юридичного факту ОСОБА_1 зазначила отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти».
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти» (в редакції, яка діяла на час звернення ОСОБА_1 з заявою у цій справі) визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Відповідно до ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. 
Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки – за умови, якщо вони не мають працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», або є особами з інвалідністю; в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює; г) дід і бабуся – в разі відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.
Згідно зі статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого також має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та 2 ст.77 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При вирішенні справи, суд виходить з того, що повне утримання означає відсутність в утриманця інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цієї особи. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
При вирішенні справи суд виходить з того, що заявниця не надала суду жодного належного доказу, який містять інформацію щодо предмета доказування щодо перебування її на утриманні батька за період з моменту народження її сина до часу призову батька на військову службу за мобілізацією. Зокрема, заявниця не надала суду доказів про отримання ним конкретної суми доходу, з тим, щоб суд мав можливість порівняти розмір допомоги з боку ОСОБА_2 , в разі її наявності, та інших доходів ОСОБА_1 .
При цьому, суд вважає, що показання свідків в цій частині не дозволяють прийти до висновку про перебування ОСОБА_1 на утриманні батька, оскільки ці показання не містять посилань на конкретні суми, які надавались ним на утримання дочки.
На думку суду, єдиним належним доказом надання ОСОБА_2 коштів для ОСОБА_1 є виписка по картковому рахунку на ім`я ОСОБА_1 , з якої встановлено, що 08.08.2024 щодо неї відбулось безготівкове зарахування грошових коштів від ОСОБА_14 в сумі 5000 грн.
Водночас, заявницею в якості доказу перебування на утриманні ОСОБА_2 надано квитанцію Ощадбанку про зарахування 15.09.2024 переказу на картковий рахунок її матері в розмірі 5000 грн. При цьому, заявниця пояснила таке перерахування коштів не на її рахунок труднощами в отриманні зазначених коштів у зв`язку з необхідністю догляду за сином.
Беручи до уваги, що заявниця жодним доказом не довела існування такої домовленості щодо перерахування цих коштів саме для неї, а також не довела належними та допустимими доказами, що вказані кошти було перераховано саме ОСОБА_2 , суд при вирішенні справи виходить з того, що даний доказ не містить інформації щодо предмета доказування.
Водночас, уточнюючи вимоги по заяві, представник заявниці зазначила, що просить встановити факт перебування заявниці на утриманні батька з моменту його мобілізації до часу його смерті.
Аналізуючи докази по справі в цій частині, суд бере до уваги дані Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми доходів ОСОБА_1 , з яких було встановлено, що вона отримує державну та соціальну матеріальну допомогу, розмір якої становив: на липень 2024 року - 26628,77 грн., серпень 2024 року – 26628,77 грн., вересень 2024 року – 26628,77 грн.
Таким чином, судом встановлено, що розмір соціальних виплат для заявниці у період з дня мобілізації ОСОБА_2 до часу його смерті був суттєвим, що разом з іншими доказами у справі вказує на те, що допомога ОСОБА_2 для заявниці в цей період не була для неї постійним і основним джерелом існування.
Отже, суд дослідивши та оцінивши всі докази у справі, у тому числі, й показання свідків, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що заявниця не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту надання ОСОБА_2 для неї матеріальної допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів для її існування, а тому в задоволені заяви слід відмовити.
На підставі ст.4, 12, 84, 265, 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановленні факту її перебування на утриманні ОСОБА_2 . 

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
заявниця – ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 ),
заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ),
заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ),
заінтересована особа - Міністерство оборони України (місцезнаходження: м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ 00034022),
заінтересована особа - військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ).
Повне рішення складено 28.01.2026.

Суддя Острозького районного суду	Назарук В.А.