ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2026 р. справа № 300/8280/25
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови 

ВСТАНОВИВ:

АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (далі – позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач 1), в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області згідно якого просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 022964 від 23.10.2025, винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №ОАР022386 від 10.09.2025, посадовою особою Укртрансбезпеки, було зупинено транспортний засіб IVECO, державний номерний знак НОМЕР_1 для здійснення перевірки на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт. Позивач зазначає, що є власником даного транспортного засобу. Вказує, що 28.08.2023 між позивачем (наймодавець) та ТОВ “Газорозподільні мережі України” (наймач) укладено договір оренди рухомого та нерухомого майна №114-РД/23, відповідно до якого відбулась передача у оренду в тому числі і вищезазначеного транспортного засобу, що підтверджується актом приймання передачі транспортних засобів. Зазначає, що на момент здійснення перевірки позивач не був перевізником в розумінні статті 1 Закону №2344, оскільки вищезазначений транспортний засіб не перебував у його користуванні, а водій, який його експлуатував не перебуває в трудових відносинах з позивачем. З урахуванням вищезазначеного просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у даній адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 21, 22).
Відповідач надав суду відзив на адміністративний позов, згідно якого представник відповідача позовні вимоги не визнав та просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі. Зазначив, що перевірка здійснена з дотриманням вимог чинного законодавства, під час здійснення перевірки встановлені порушення ст..ст. 34, 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, наслідком яких стало притягнення позивача, як власника, до відповідальності на підставі ст. 60 вказаного Закону згідно оскаржуваних постанов. В задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с. 25-45). 
Представник позивача правом подати відповідь на відзив не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
10.09.2025 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №000816 від 05.09.2025 на а/д Н-09 “Мукачево-Львів” с. Вербилівці, було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено Акт №022386 від 10.09.2025.
Відповідно до висновків Акту перевірки автомобіль марки IVECO, номерний знак НОМЕР_2 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, належить АТ «Івано-Франківськгаз» встановлено перевезення вантажу без товарно-транспортної накладної за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме товарно-транспортної накладної та особистої картки водія до цифрового тахографа, роздруківки даних на паперовому носії інформації про режим праці та відпочинку водія Григорського Ростислава за 10.09.2025.
Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки 23.10.2025 прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №022964, якою за порушення ст.48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України “Про автомобільний транспорт”, до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.
Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся до суду із позовом про її скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України “Про автомобільний транспорт” №2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (абз.3 п.20 Порядку №1567).
Пунктом 21 Порядку №1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Судом встановлено, що співробітником управління Укртрансбезпеки старшим державним інспектором Вакалюком Н.М. під час огляду транспортного засобу, який належать позивачу на праві власності, встановлено порушення вимог статті 34, 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, відповідальність за які передбачено частиною 1 статті 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”.
Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Так, судом встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось автомобілем марки IVECO номерний знак НОМЕР_3 .
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АТ «Івано-Франківськгаз» є власником вказаного автомобіля (а.с. 53). 
Судом встановлено, що 28.08.2023 між позивачем – Орендодавець та ТОВ “Газорозподільні мережі України” - Орендар укладено Договір оренди рухомого та нерухомого майна №114-РД/23, відповідно до пункту 1 якого, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене рухоме та нерухоме майно згідно додатку 1 для здійснення статутної діяльності (а.с. 12-15).
Також, 01.10.2023 між АТ «Івано-Франківськгаз» та ТОВ “Газорозподільні мережі України” підписано Акт приймання-передачі майна згідно переліку зазначеному в додатку №1 до Договору: зокрема серед іншого автомобіль IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2015 р.в. (а.с. 9,10).
Відповідачем надано копії документів, на підставі яких прийнято оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів, зокрема:
- копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу IVECO номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_4 ;
- копії накладних на переміщення №13488 від 09.09.2025, №10975 від 22.07.2025; №10625 від 14.07.2025, №13487 від 09.09.2025 (а.с. 55-58).
Суд звертає увагу на те, що під час перевірки відповідачем в Акті №ОАР022386 від 10.09.2025 відображено, що перевезення вантажу здійснювалось автомобільним перевізником – АТ «Івано-Франківськгаз». Водночас інформації про те, на підставі яких доказів інспектор дійшов такого висновку акт перевірки не містить.
Інших доказів, на підставі яких контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивач був перевізником та/або водієм транспортного засобу IVECO державний номер НОМЕР_2 , відповідач не надав та фактично притягнув до відповідальності власника автомобіля.
Суд зазначає, що у випадку відсутності інформацію про особу, яка є автомобільним перевізником в розумінні ст. 1 Закону України “Про автомобільний транспорт” такі обставини підлягали обов`язковому встановленню при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Суд вказує, що у таких правовідносинах першочерговим є належне установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка і у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника. При цьому, на основі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який в розумінні частини першої Закону України “Про автомобільний транспорт” має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону. Вказана висновки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 27.03.2025 року у справі №420/6854/23. 
У статті 1 Закону № 2344-III (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) наведено визначення основних термінів, а саме: автомобільний перевізник – це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення – це перевезення вантажів вантажними автомобілями; вантажовідправник – фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка надає перевізнику вантаж для перевезення та вносить відповідні відомості до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж. 
Водночас притягнення позивача до відповідальності як юридичної особи, що надавала послуги з перевезення, згідно оскаржуваної постанови, обумовлює необхідність наявності товарно-транспортної накладної у спірних правовідносинах, оскільки згідно статті 1 Закону № 2344-III товарно-транспортна накладна – це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом. При цьому в матеріалах справи відсутні докази наявності такої товарно-транспортної накладної.
Суд зазначає, що відповідачем долучено до відзиву на адміністративний позов копії накладних на переміщення №13488 від 09.09.2025, №10975 від 22.07.2025; №10625 від 14.07.2025, №13487 від 09.09.2025, які були представлені водієм під час здійснення перевірки та які були в наявності у відповідача на час прийняття оскаржуваної постанови (а.с. 55-58). Вказані накладні містять інформацію про товар, перевезення якого здійснювалась, відправник: Центральний склад №1, отримувач: Регіональний склад – Галич, а також зазначено організацію, яка здійснювала переміщення товару – Івано-Франківська філія ТОВ «ГРМУ» (код ЄДРПОУ 45371501). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вказаний код ЄДРПОУ належить Івано-Франківській філії ТОВ "Газорозподільні мережі України", тобто філії юридичної особи, якій згідно вищезазначеного договору оренди рухомого та нерухомого майна №114-РД/23 від 28.08.2023 був переданий транспортний засіб IVECO, державний номер - НОМЕР_2 
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що закріплена у постанові від 12.06.2024 року у справі №140/2050/22, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, адже такі дані не завжди можуть співпадати. 
При цьому, представником позивача надано письмові докази, які свідчать про те, що транспортний засіб позивачем передано в оренду згідно договору оренди, відповідно до якого відбулась передача у користування вищезазначеного транспортного засобу, що підтверджується актом приймання передачі транспортних засобів. Також представником позивача надано докази про те, що водій ОСОБА_1 станом на 10.09.2025 не перебував з позивачем у трудових відносинах (а.с. 9-15). 
Таким чином, оскаржувана постанова прийнята без належних обґрунтувань та без врахування всіх обставин, які мали значення для її прийняття.
Суд не надає оцінку наявності або відсутності порушень ст. 39, 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, оскільки позивач, в даному випадку, не є суб`єктом який перевірявся та який повинен відповідати за дані порушення, що встановлені Актом перевірки №022386 від 10.09.2025 на підставі якого винесена оскаржувані постанови.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без врахування всіх обставин, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги слід задовольнити..
Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №022964 від 23.10.2025, винесену Відділом державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, код ЄДРПОУ 39816845) на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»(код ЄДРПОУ 03361046, вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, 76010) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Григорук О.Б.