Справа № 587/5502/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Степанівської селищної ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, 
В С Т А Н О В И В :
Представник позивача звернулась до суду з позовом, посилаючись на те, що позивач зі своєю сім`єю чоловіком ОСОБА_2 , дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 з червня 2011 року постійно, безперервно проживають в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок належав на праві приватної власності ОСОБА_5 , потім його доньці ОСОБА_6 . З 2011 року по теперішній час ОСОБА_6 не поверталася до с. Степанівка, жодної інформації щодо неї немає. Таким чином, ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 не проживають у будинку з 2011 року по теперішній час. За весь період проживання у вищезазначеному житловому будинку, а саме з 2011 по теперішній час жодної інформації або відомостей, про рідних, знайомих, можливих спадкоємців позивачу не відомо, прохання звільнити житловий будинок не надходило. В той час як позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє житловим будинком, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . Позивач разом із сім`єю за весь період проживання в будинку, здійснив його ремонт, підтримував в належному стані двір, прилеглу територію, обробляв земельну ділянку, сплачував рахунки за комунальні послуги.
Посилаючись на ці обставини, представник позивача просила визнати за позивачем право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
В судове засідання позивач не з`явилась, від її представника надійшла заява з проханням слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримала.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві просив справу слухати без їх участі, проти позову не заперечував.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.
Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок належить ОСОБА_5 ( а.с. 7-9)
Відповідно до довідки №2340-06-10 від 30.10.2025 року Степанівської селищної ради за наявними записами в погосподарській книзі, власником будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 ( правовстановлюючі документи в селищній раді відсутні) Земельна ділянка на якій знаходиться будинок перебуває у комунальній власності. Інформація щодо смерті ОСОБА_5 у раді відсутня. ( а.с.10)
Актом від 17.06.2011, який складений депутатом Степанівської селищної ради округу №20 по вул. Дзержинського (на даний час Журавлина) у присутності сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їхні двоє малолітніх дітей тимчасово заселені на тимчасове проживання в будинок ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 . Будинок та господарські приміщення були в такому стані: будинок – груба розібрана (пічне опалення відсутнє), стеля в прихожій провалена, наявна наскрізна діра; стіни та підлога в поганому стані. Літня кухня: вікна вибиті, все всередині понівечено, погріб – одні шлакові стіни, без даху, вікон і дверей; сарай – дві стіни розібрані, цегли немає, туалету немає ( а.с.5).
Відповідно до акту обстеження умов проживання №11 від 24.09.2025 за час проживання в будинку ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю облаштували будинок (здійснено зовнішнє утеплення будинку), здійснили покращення, зробили ремонт, замінено вікна, перекритий дах вхідного коридору, підвели світло та централізоване водопостачання, обробляють господарство, сплачують комунальні послуги, вважають будинок рідним домом( а.с. 5 зі звороту).
Відповідно до довідки № 900-11-11 від 27.11.2025 року виданої ЦНАП виконкому Степанівської селищної ради Сумського району ОСОБА_1 дійсно проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 25.06.2011 року разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ( а.с.6)
Згідно з листом № 1404/01-16 від 09.12.2025 року Сумської райдержнотконтори спадкова справа після померлого ОСОБА_5 станом на 09.12.2025 року відсутня ( а.с.49).
Відповідно до відповіді № 2291252 від 30.01.2026 особу ОСОБА_5 ідентифіковано, але на момент надходження запиту РНОКПП закрито/серія(за наявності) та номер паспорта знято з обліку, у зв`язку з наявністю повідомлення від ВРАЦС про громадян , які померли.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014р. при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. 
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Відповідно до п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» від 25.09.2015р. право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності може виникати за первісними і похідними підставами. Набувальна давність однією із первісних підстав набуття права власності на житловий будинок.
Велика Палата ВС у своїй постанові зазначила, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Отже, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (див., наприклад, постанову Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18).
Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном а подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
10 лютого 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 923/82/19 (ЄДРСРУ № 87478664) досліджував питання щодо набуття права власності на майно за набувальною давністю. В даній Постанові Верховний суд дійшов аналогічного правового висновку щодо підстав для набуття права власності за набувальною давністю, що зазначено вище, а саме: йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
24 січня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 755/16913/16-ц, провадження № 61-24031св18 (ЄДРСРУ № 79445638) вказав, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 №910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
За весь період користування вищезазначеним житловим будинком, а саме з 2011 р. і по теперішній час жодної інформації або відомостей, про рідних, знайомих, можливих спадкоємців позивачу не відомо, прохання звільнити житловий будинок не надходило.
В той час як позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє житловим будинком, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Факт добросовісного володіння позивачем чужим майном більше 10 років, підтверджується наданими суду належними та допустимими доказами. Таким чином, суд вважає встановленим, що протягом десяти років позивач добросовісно, відкрито і безперервно володів спірним майном і продовжує добросовісно, відкрито і безперервно володіти спірним нерухомим майном, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд
В И Р І Ш И В :
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності за набувальною давністю на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 36,8 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя       О.А.Степаненко