ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/9142/25 пров. № А/857/34771/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Шинкар Т.І.,
за участю секретаря судового засідання: Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року (суддя Недашківська К.М., ухвалене в м. Рівне о 12:00, повний текст складено 24.07.2025) у справі № 460/9142/25 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС України у Рівненській області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.03.2025 №4052/17000705-022 про застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обліку готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 114585,00 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняте нове про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» покладено на уповноважену особу. Також зазначає, що застосовані судом першої інстанції норми закону встановлюють обов`язок платника податків вести товарний облік. Однак, у жодній із зазначеній судом нормі закону не має обов`язку суб`єкта господарювання зберігати документи, що підтверджують товарний облік саме за місцем здійснення господарської діяльності. Вважає, що висновки, викладені в акті (довідці) фактичної перевірки № 000052 від 30.01.2025 року лише встановлює відсутність первинних документів, що підтверджує ведення обліку товарних запасів у точці продажу, і жодним чином не підтверджують відсутність ведення товарного обліку в цілому. Тому, вважає, що Рівненський окружний адміністративний суд виніс рішення на основі припущень, зроблених податковим органом.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.
Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги заперечив, просив таку залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, явки уповноваженого представника не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзив, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що посадовими особами Головного управління ДПС у Рівненській області у відповідності до Наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 21.01.2025 №250-п “Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ” та Направлень від 22.01.2025 №388/ЖЗ/17-00-07-05-15 та від 22.01.2025 №389/ЖЗ/17-00-07-05-15, виданих заступнику начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Дицяк Н.Є., головному державному інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Калько Т.Л., 30.01.2025 проведена фактична перевірка магазину “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
З матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом складений Акт відмови від отримання наказу та ознайомлення з направленнями на перевірку №154/Ж6/17-00-07-05-18 від 31.01.2025, де зазначено, що від отримання копії наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 21.01.2025 №250-п “Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ” та ознайомлення з направленнями від 22.01.2025 №388/ЖЗ/17 00-07-05-15 та від 22.01.2025 №389/ЖЗ/17-00-07-05-15, ФОП ОСОБА_1 відмовився.
Відтак, за результатами фактичної перевірки контролюючим органом складений Акт фактичної перевірки від 31.01.2025 №2298/Ж5/17-00-07-05-17/ НОМЕР_1 (дата реєстрації акта перевірки та реєстраційний номер) (далі – Акт перевірки). Зі змісту Акта перевірки вбачається, що інспекторами проведена контрольна розрахункова операція, що підтверджується фіскальним чеком від 30.01.2025. Актом перевірки встановлено порушення: не ведення у порядку, встановленому законодавством обліку товарних запасів в місці їх продажу, а саме в момент перевірки у магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ” за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в продажі знаходилися технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту, які вказані в акті зняття залишків товарів на 30.05.2025 на загальну суму 114 585,00 грн. без будь-яких документів, які підтверджують їх облік та надходження. В ході проведення перевірки в магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) знято залишки технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту на загальну суму 114585,00 грн, на даний товар не надано документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарів. В ході проведення перевірки встановлено порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.
Контролюючим органом складений Акт відмови від підписання та отримання Акта фактичної перевірки від 31.01.2025 №155/Ж6/17-00-05-18 (дата та номер реєстрації), в якому зазначено, що за результатами фактичної перевірки складений акт, від підписання та отримання кого ФОП ОСОБА_1 відмовився.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано Заперечення на Акт фактичної перевірки від 13.02.2025 (дата реєстрації у податковому органі – 18.02.2025 №8328/6/17-00), в якому зазначено, що під час проведення перевірки ФОП повідомив працівників ДПС про неможливість надання копій документів, так як вони знаходяться за місцем проживання ФОП та що, суб`єкт господарювання не зобов`язаний зберігати первинні документи на товар безпосередньо в торговельному залі.
Проте, за результатами розгляду Заперечення на Акт фактичної перевірки №2298/ж5/17-00 07-05-17/3644704935 від 30.01.2025 платнику податків надано Відповідь на заперечення на акт фактичної перевірки, згідно з якою висновки, викладені в Акті фактичної перевірки від 30.01.2025 (бланк №000052), зареєстрований 31.01.2025 за реєстраційним номером №2298/ж5/17-00-07-05-17/3644704935 – залишено без змін (а.с. 12 том 2).
Відтак, на підставі Акта перевірки контролюючим органом винесене податкове повідомлення-рішення від 04.03.2023 №4052/17000705-22 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 114 585,00 грн (залишене без змін в адміністративному порядку). В оскаржуваному ППР №4052/17000705-22 зазначено порушення: реалізація товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку та на які не надано документи, що підтверджують їх облік та походження. 
Відповідно до Розрахунку штрафних (фінансових) санкцій: встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме: реалізація товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку та на які не надано документи, що підтверджують їх облік та походження на загальну суму 114585,00 грн.
Відповідальність передбачена статтею 20 Закону №265/95-ВР: застосована фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; сума штрафних санкцій – 114585,00 грн.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням від 04.03.2023 №4052/17000705-22 звернувся в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі – ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі – Закон №265/95-ВР), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті); такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що на Позивача поширюється вимога, визначена абзацом 1 пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, оскільки він провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, що не заперечується жодною із сторін.
Слід зазначити, що до 01.01.2022 пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачав, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Законом №1914-IX, який набрав чинності 01.01.2022, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР викладено в редакції (чинній на момент виникнення спірних правовідносин): “Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)”.
Зважаючи на викладене, як вірно вказав суд першої інстанції, що пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в третьому абзаці цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів та у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Разом з тим, до 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний був надати такі документи під час проведення перевірки, а після цієї дати такий обов`язок має бути виконаним саме на початок її проведення.
Як визначено статтею 20 Закону №265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Відтак колегія суддів зазначає, суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Суд першої інстанції вірно вказав, що ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22 та від 15 травня 2025 року у справі №380/9233/24).
Як вбачається з матеріалів справи, інспекторами контролюючого органу складний Акт від 31.01.2025 №157/Ж6/17-00-07-05-18 (дата та номер реєстрації), де зазначено, що 30.01.2025 о 14 год 06 хв розпочато фактичну перевірку в магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); на початок перевірки в магазині “Patifon” знято залишки технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту на загальну суму 114585,00 грн, на даний товар не надано до перевірки документів, що підтверджують їх облік та походження, тобто на місці продажу даного товару відсутні накладні на даний товар (а.с. 147 том 1).
Наказом Міністерства фінансів України “Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку” від 03.09.2021 №496 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2021 р. за № 1411/37033) затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі – Порядок №496), за приписами пункту 2 Розділу I. “Загальні положення” якого, у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:
документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;
первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.
Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.
У первинних документах, що засвідчують знищення, втрату або використання товарів на власні потреби, зазначається вартість товару за ціною придбання, підтвердженою обліком товарів, визначеним цим Порядком, та не зазначаються реквізити постачальника і отримувача товару;
місце продажу (господарський об`єкт) - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, де здійснюються розрахункові операції під час продажу товарів (надання послуг);
місце зберігання - стаціонарний або будь-який пересувний об`єкт, у тому числі транспортний засіб, частина пересувного чи стаціонарного об`єкта, у тому числі транспортного засобу, земельна ділянка, де зберігаються товарні запаси, що належать ФОП;
товарні запаси - сукупність товарів, що утримуються ФОП для подальшого продажу (надання послуг).
Інші терміни, що вживаються в цьому Порядку, застосовуються в значеннях, визначених законодавством.
Як визначено пунктом 1 Розділу II. “Порядок ведення обліку товарних запасів” Порядку №496, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Пунктом 2 Розділу II. “Порядок ведення обліку товарних запасів” Порядку №496 визначено, що форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 10 Розділу II. “Порядок ведення обліку товарних запасів” Порядку №496, форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах. Такі документи щомісячно групуються в хронологічному порядку їх відображення у Формі обліку та/або підшиваються для подальшого зберігання разом із Формою обліку, в якій інформацію про такі документи відображено.
Тобто, Порядком №796 чітко визначено, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару.
Як визначено статтею 2 Закону №265/95-ВР, місце проведення розрахунків - місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.
Зважаючи на наведене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що, в магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в силу зазначених вище норм законодавства, повинні були зберігатися форма обліку та первинні документи на товари, які перебували на реалізації, до моменту вибуття останньої одиниці товару.
Наведене свідчить про безпідставність доводів апелянта про те, що суб`єкт господарювання не зобов`язаний зберігати первинні документи на товар безпосередньо в місці продажу (торговельному залі). 
Як визначено приписами пункту 11 Порядку №496, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.
Відтак, враховуючи наведене вище, у зв`язку із здійсненням діяльності з реалізації технічно складних побутових товарів, суд першої інстанції вірно вказав, що позивач був зобов`язаний надати контролюючому органу на початок проведення фактичної перевірки первинні документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу.
Як вбачається з матеріалів справи, що на момент початку фактичної перевірки в магазині “ ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та під час проведення фактичної перевірки первинних документів щодо обліку товару, який знаходився на реалізації, не було; такі документи не надані інспекторам контролюючого органу на початок проведення перевірки за місцем продажу (господарському об`єкті). 
Так з матеріалів справи, вбачається, що позивач подав до контролюючого органу Заперечення на Акт фактичної перевірки разом з первинними документами щодо обліку та походження товарів, які отримані Відповідачем 18.02.2025.
Доводи позивача про те, що оригінали документів на товар в магазині не зберігаються, оскільки ФОП здійснює діяльність не за місцем реєстрації, суд першої інстанції вірно визнав необґрунтованими, оскільки позивач не був позбавлений можливості надати на початок проведення фактичної перевірки копії первинних документів, а оригінали у подальшому, що передбачено пунктом 11 Порядку №496.
Окрім цього, як вже було зазначено вище, суб`єкт господарювання зобов`язаний зберігати форму обліку та первинні документи на товари за місцем продажу, які перебувають на реалізації, до моменту вибуття останньої одиниці товару.
Суд першої інстанції вірно вказав, що, надання позивачем контролюючому органу первинних документів щодо товарів вже після закінчення перевірки не спростовують факту відсутності та ненадання таких документів саме на початок проведення фактичної перевірки, що свідчить про порушення суб`єктом господарювання пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з 01.01.2022 суб`єкт господарювання зобов`язаний надавати контролюючого органу документи щодо обліку товарів, які перебувають у місці продажу (господарському об`єкті), саме на початок проведення перевірки, чого у спірному випадку зроблено не було. 
Позивач зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. 
Щодо доводів позивача, що відповідно до абзацу 2 пункту 44.6 статті 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення, суд першої інстанції вірно зазначив, що норма пункту 44.6 статті 44 ПК України стосується питання подання платником податків після закінчення перевірки документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, але які не надані під час перевірки.
Разом з тим, в даному випадку, йдеться про відсутність / ненадання документів щодо обліку товарів за місцем продажу, а не про документи, що підтверджують показники, відображені у податковій звітності платника податків. 
Щодо доводів позивача, що обставина щодо порушення обов`язку надати після початку перевірки усі документи не означає, що платник податків не має права додатково їх подати до моменту прийняття контролюючим органом рішення, то суд першої інстанції вірно такі відхилив, оскільки відповідальність за статтею 20 Закону №265/95-ВР настає за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Колегія суддів зазначає, що Закон №265/95-ВР встановлює обов`язок платника податків надати документи щодо наявного на момент податкової перевірки товару, що підтверджують його облік та походження, та встановлює відповідальність за невиконання такого обов`язку.
Стосовно посилання позивача на те, що під час проведення перевірки продавцем магазину надано копії документів, які підтверджують облік та походження товарів в магазин, проте інспектори, які проводили перевірку, вимагали надання оригіналів документів, то суд першої інстанції вірно зазначив, що останні не підтверджені жодними належними та допустимими доказами (письмовими, електронними чи показаннями свідків).
Окрім цього, такі твердження позивача також суперечать змісту документа – “Заперечення на акт (довідку) фактичної перевірки №000052 від 30.01.2025 року”, де платник податків зазначив, що: “Під час проведення перевірки ФОП повідомив працівників ДПС про неможливість надання копій документів, так як вони знаходяться за місцем проживання ФОП ОСОБА_1 ” (а.с. 150 том 1).
Щодо посилання позивача, що продавець магазину не має доступу до облікових документів щодо товару, які знаходяться на реалізації, тому їх надання не було можливим, хоча облік товарів вівся в установленому законом порядку, то судом першої інстанції вірно таке відхилено, оскільки, як вбачається з матералів справи, під час проведення фактичної перевірки в приміщенні магазину був сам позивач, який здійснює господарську діяльність, що вбачається зі змісту графи “Перевірка проведена в присутності: “ ОСОБА_1 ” (а.с. 154 том 1).
Відтак, аналізуючи наведені правові норми у контексті встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач під час проведення перевірки не надав контролюючому органу на початку перевірки первинні документи, що підтверджують походження товару та обліку у встановленому порядку товарних запасів, у зв`язку з чим ним порушено положення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а відтак, контролюючий орган мав усі правові підстави для притягнення позивача до відповідальності в порядку статті 20 Закону №265/95-ВР.
Враховуючи все викладене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2025 року у справі №460/9142/25 без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 30.01.2026