____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/39182/25
Провадження № 2/947/561/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2026 року м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Скриль Ю.А., 
за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, у розмірі 12 757,79 гривень, судового збору у сумі 2422,40 гривень.
В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 01.04.2021 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00021041020. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та акцептована ОСОБА_1, 01.04.2021, шляхом підписання електронним підписом відповідачки заяви-формуляра про акцептування оферти №00021041020 від 01.04.2021 року про прийняття пропозиції ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» укласти договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. Відповідачка здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки НОМЕР_1 , на котру в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 4 429,00 гривень. На умовах Договору позики (п.п.1.6.1. п.1.6.) Кредитодавець надав Відповідачці грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №00021041020 у розмірі 4 429,00 гривень, а Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 15.04.2021 р. (п.п.1.6.3. п.1.6.), реальна річна процента ставка складає 1.85% (п.п. 1.6.8. п.1.6.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії Договору позики (п.п.5.9. п.5).
30.11.2021 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», ідентифікаційний код юридичної особи: 42655697 уклали Договору факторингу №20211130-Ф/1 від 30.11.2021. Згідно Договору факторингу №20211130-Ф/1 від 30.11.2021 та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до відповідачки ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників №83. У зв`язку з тим, що відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань у добровільному порядку, досудову вимогу залишила без уваги, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №00021041020 від 01.04.2021 станом 10.10.2025 у розмірі 12 757,79 грн, яка складається із заборгованості за кредитом (тіло) - 4 429,00 грн, заборгованості по строковим відсоткам - 1229,10 грн., заборгованість по простроченим відсоткам за період з 01.12.2021 по 29.01.2022, нарахованих новим кредитором - 6 643,50 гривень, інфляційне збільшення, за період з 01.05.2021 по 23.02.2022 - 456,19 гривень, нараховане новим кредитором, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами у справі. Відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
За клопотанням представника позивача про витребування доказів суд ухвалою від 03.11.2025 витребував у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про рух коштів, а саме перерахування коштів з рахунку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» на поточний/картковий рахунок/№ картки (маска картки) № НОМЕР_1 , на ім`я позичальника ОСОБА_1 
10.12.2025 до суду надійшла відповідь від АТ КБ «ПриватБанк» щодо зазначеної інформації.
Відповідачка відзив або заперечення на позов до суду не надала, про розгляд справи повідомлялася належним чином: ухвала судді була направлена на адресу відповідачки - ОСОБА_1 .
Копія ухвали про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надсилалися їй за зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , і до суду повернулися конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази наявн у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванн до даних правовідносин, встановив наступні обставин та дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Судом установлено, що 01.04.2021 р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00021041020.
Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та акцептована ОСОБА_1, 01.04.2021, шляхом підписання електронним підписом відповідачки заяви-формуляра про акцептування оферти №00021041020 від 01.04.2021 року про прийняття пропозиції ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» укласти договір про надання позики на умовах фінансового кредиту на визначених умовах. Відповідачка здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки НОМЕР_1 , на котру в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 4 429,00 гривень. На умовах Договору позики (пп.1.6.1. п.1.6.) Кредитодавець надав Відповідачці грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №00021041020 у розмірі 4 429,00 гривень, а Відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 15.04.2021 р. (пп.1.6.3. п.1.6.), реальна річна процента ставка складає 1.85% (пп. 1.6.8. п.1.6.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії Договору позики (п.п.5.9. п.5).
Згідно з частиною 2 статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержалапропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (зокрема сплатила відповідну суму грошей, тощо), як засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо іншене вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Так, відповідачка погасила проценти за користування кредитом в сумі 1229,10 грн, внаслідок чого оформила 15.04.2021 пролонгацію кредиту, що передбачена п.п.1.6.6. Договор позики, та в подальшому продовжила користування коштами в розмірі 4429,00 грн ще на 15 днів, кінцева дата погашення кредиту 30.04.2021, що підтверджено Графіком платежів (Додаток до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту 00021041020.1 від 15.04.2021).
В порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідачка не виконала свої зобов`язання: всього здійснив оплат на суму 1229,10 грн., сума останнього платежу -1229,10 грн., дата останнього платежу-15.04.2021, та припинила вносити платежі, передбачені умовами Договору позики, як повернення отриманих коштів, а також сплату процентів за користування кредитом. 
У зв`язку із припиненням здійснення платежів на виконання Договору позики у Відповідачки утворилася заборгованість за Договором позики.
30.11.2021 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», ідентифікаційний код юридичної особи: 42655697 уклали Договору факторингу №20211130-Ф/1 від 30.11.2021. Згідно Договору факторингу №20211130-Ф/1 від 30.11.2021 та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"АРТЕМІДА-Ф" набуло статусу Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРЗА», включно і до відповідачки ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників №83.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України)
Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).
Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на такі докази: договір про надання позики №00021041020 від 01.04.2021, паспорт споживчого кредиту, договір факторингу №20211130-Ф/1 від 30.11.2021, додаток про надання позики на умовах фінансового кредиту №00021041020.1 від 15.04.2021, додаток до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №00021041020 від 01.04.2021, витяг з реєстру прав вимог №1 до договору факторингу №20211130-Ф/1 від 30.11.2021, детальний розрахунок заборгованості станом на 10.10.2025, відповідь банку на клопотання про витребування доказів від 25.11.2025 №20.1.0.0.0/7-251124/73158-БТ, виписку за договором за період 01.04.2021-06.04.2021.
Відповідно до ч. 1 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, які не спростовано відповідачкою, станом на 10 жовтня 2025 року, заборгованість відповідачки за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00021041020 від 01 квітня 2021, становить 12 757,79 гривень. 
Ураховуючи викладене, а також той факт, що відповідачка взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, доводи позивача не спростувала, відзив та заперечення на позов н6е надала, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що 08.10.25 між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ ФК «Артеміда-Ф» було укладено договір про надання правничої допомоги №20251008-6К, відповідно до пункту 4.2. якого передбачено, що у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень, у зв`язку з чим, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, такі витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2019 року у справі №902/347/18 роз`яснив, що суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власною ініціативою.
Ураховуючи, що позивач підтвердив понесені витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені та підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача адвокатом Бачинським Остапом Михайловичем надано також розрахунок суми судових витрат до договору № 00021041020 від 01.04.2021. 
Керуючись ст. 525-526, 610, 611, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 141, 263-265, 274-275, 279, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №00021041020 від 01.04.2021 в розмірі 12 757 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 79 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», ЄДРПОУ: 42655697, IBAN НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк», МФО банку 300528, адреса: вулиця С. Бандери, 87, офіс 54, м. Львів, 79013, ел. пошта: info@artemidaf.com.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення підписане 16.01.2026. 

Суддя              Ю. А. Скриль