Справа № 761/15133/25
Провадження № 2/761/6469/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

25 серпня 2025 року 
Шевченківський районний суд м. Києва
 
в складі:
головуючого судді: Кондратенко О.О.
при секретарі: Однолько Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ?ПриватБанк? ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк ?ПриватБанк? (надалі - АТ КБ ?ПриватБанк?) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просило суд:
-стягнути з ОСОБА_1 на його (АТ КБ ?ПриватБанк?) користь заборгованість за кредитним договором б/н від 23 травня 2017 року, яка складає 57 231, 96 грн., а також понесені судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ ?ПриватБанк? з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим 23 травня 2017 року підписала Анкету-заяву №б/н про приєднання до умов та правил надання послуг, на підставі якої відповідачу було надано кредитні кошти. В послідуючому, в процесі користування рахунком, 27 жовтня 2023 року ОСОБА_1 підписала Заяву №б/н про приєднання до умов та правил надання послуг.
Як зазначає позивач, з його боку були виконані умови договору та перераховані кошти, а відповідач їх отримав. Але відповідач свої зобов?язання за кредитним договором порушив та кошти згідно умов договору не повернув.
А тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору, яка утворилась станом на 12 березня 2025 року у розмірі 57 231, 96 грн.: 44 939, 15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 712 292, 81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідач, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористався; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав.
Представник позивача в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; направив письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти проведення заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з?явився; про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістив; письмовий відзив на позов не надіслав, як і не направила свого представника для прийняття участі у розгляді справи.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?зання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що 23 травня 2017 року між АТ КБ ?ПриватБанк? та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання послуг.
За даною заявою сторонами було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , тип картки - Універсальна World, зі строком дії до травня 2021 року по закінченню терміну якої були видані інші картки.
В послідуючому, 28 січня 2022 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживача. 
27 жовтня 2023 року між АТ КБ ?ПриватБанк? та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді Заяви про приєднання до умов та правил надання послуг.
За даною заявою сторонами було погоджено наступні умови кредитування:
- було видано кредитну картку № НОМЕР_2 , тип картки - Універсальна Gold, зі строком дії до січня 2026 року, з відсотковою ставкою 40, 8% річних.
Дані заяви, що фактично є кредитним договором підписані ОСОБА_1 , що підтверджує її згоду з запропонованими умовами, викладеними в заяві.
Як вбачається із наданої позивачем банківської виписки по рахунку, Позичальник користувався кредитними коштами.
Із наданого банком розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором станом на 18 березня 2025 року складає 57 231, 96 грн., а саме: 44 939, 15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 292, 81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
Відповідачка в судове засідання не з?явилася та не спростувала існування заборгованості у вказаному розмірі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ ?ПриватБанк? не повернуті, а також, вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов?язку визначений моментом пред?явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідачки на користь позивача суми непогашеного тіла кредиту та процентів в загальному розмірі 57 231, 96 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 42 Конституції України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 77-81, 141, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк ?ПриватБанк? (код ЄДРПОУ 14360570, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк ?ПриватБанк? заборгованість станом на 12 березня 2025 року у розмірі 57 231 (п?ятдесят сім тисяч двісті тридцять одна) грн. 96 коп., витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: