ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/724/25
категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, в якому позивач просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04 грудня 2024 року щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 66 відсотків від суддівської винагороди працюючого на посаді судді, визначеної на підставі довідки Господарського суду Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 січня 2024 року, з врахуванням раніше виплачених коштів.
В обґрунтування позовних вимог позивач наполягає на безпідставній відмові пенсійного органу у перерахунку грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24 з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн відповідно до Закону України від 09 листопада 2023 року № 3460-IX "Про Державний бюджет на 2024 рік" (надалі - Закон № 3460-IX), посилаючись у своїх доводах на низку судових рішень.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, позов не визнав. У відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у позові зазначаючи про те, що відповідно до статті 7 Закону № 3460-IX з 01 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді на рівні 2102 грн, а відтак змін у законодавстві щодо визначення розміру цієї величини на 2024 рік, порівняно з попередніми роками, не відбулось. Додає, що після 18 лютого 2020 року (ухвалення Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020) розмір складових суддівської винагороди не змінювався, тому, на думку відповідача, відсутні правові підстави для спірного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Інший відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, позов також не визнав. У поданому відзиві на позовну заяву наполягає на тому, що результат розрахунку суддівської винагороди, та як наслідок розмір щомісячного довічного грошового утримання, у будь-якому випадку, залежить від цифрового значення основного показника у формулі, яка міститься у Законі № 3460-IX, й оскільки статтею 7 цього Закону встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів у 2024 році у розмірі 2102,00 грн, тобто на рівні 2020 року, зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з 01 січня 2024 року не відбулося. З таких підстав просить суд залишити позов без задоволення.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному їх дослідженні, встановивши фактичні обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд зазначає таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (посвідчення № НОМЕР_1 ).
27 листопада 2024 року позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 01 січня 2024 року, надавши при цьому довідку Господарського суду Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24.
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04 грудня 2024 року № 918270802022 позивачу відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду, у зв`язку із відсутністю правових підстав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з того, що спірні правовідносини склались між сторонами внаслідок відмови пенсійного органу здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до довідки, виданої Господарським судом Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24 в розмірі 66 відсотків, виходячи з розміру суддівської винагороди 159878,40 грн з 01 січня 2024 року. Тож ключовим питанням для вирішення спірних правовідносин у цій справі є наявність законних підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням поточного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного Законом № 3460-IX.
Тому, вирішуючи спір у цій справі, суд враховує правові висновки Верховного Суду у постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24 за подібних зі спірними правовідносин, які в силу норми частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) підлягають урахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. 
У цій справі, як і у справі № 520/32171/24, суть спору полягає у визначенні, який саме прожитковий мінімум, установлений Законом № 3460-IX, підлягає застосуванню при обчисленні суддівської винагороди для цілей перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці - загальний прожитковий мінімум для працездатних осіб чи спеціальний, передбачений для визначення базового розміру посадового окладу судді, а також у з`ясуванні, чи є інформація, зазначена в довідці про суддівську винагороду, визначальною для встановлення відповідного прожиткового мінімуму при здійсненні перерахунку.
Роблячи висновки у справі № 520/32171/24 суд касаційної інстанції врахував, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни розміру грошового утримання або складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Такий перерахунок є похідним від законодавчо визначених умов оплати праці діючих суддів і має здійснюватися лише у разі нормативного перегляду елементів суддівської винагороди.
Як вбачається з положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (надалі - Закон № 1402-VIII) розмір посадового окладу судді, який є базовою складовою суддівської винагороди, безпосередньо залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначене обумовлює необхідність визначення, який саме прожитковий мінімум підлягає застосуванню - загальний чи спеціальний, передбачений для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15 липня 1999 року № 966-XIV "Про прожитковий мінімум" (надалі - Закон № 966-XIV).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Статтею 4 Закону № 966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Статтею 7 Закону № 3460-ІХ встановлено, що з 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 гривень. При цьому, для визначення базового розміру посадового окладу судді встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2102 гривні.
Отже, відповідно до Закону № 3460-ІХ з 01 січня 2024 року встановлено спеціальний прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.
Відповідно, зміни розміру складових суддівської винагороди діючих суддів з 01 січня 2024 року не відбулося, оскільки величина, що використовується для обчислення посадового окладу суддів, залишилась незмінною. З огляду на таке Верховний Суд у згаданій постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24 підсумував, що підстави для підвищення суддівської винагороди працюючого судді, а отже, і для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.
Слід зазначити, що питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом про Держбюджет станом на 01 січня календарного року, для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду.
Так, у постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила:
"Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
Водночас, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.
Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді".
З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 01 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
Разом з тим, у довідці, виданій Господарським судом Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суддівська винагорода для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 обчислена із прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24.
З огляду на положення КАС України, керуючись правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24 зробив правовий висновок, який є застосовним судом і у цій справі, та зводиться до того, що у 2024 році для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону № 3460-IX, а саме: 2102 грн.
Тому, беручи до уваги зміну правової позиції Великою Палатою Верховного Суду, а також враховуючи правовий висновок Верховного Суду у постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відсутні підстави вважати оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправним.
Зважаючи на те, що для визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Закону № 3460-IX у розмірі 2102 грн, та те, що з 01 січня 2024 року не відбулась зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення й перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу на підставі довідки Господарського суду Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24.
При цьому суд зазначає, що ця довідка видана з урахуванням висновків Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 240/44080/21 щодо видачі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в силу обов`язковості судового рішення, як це закріплено у статті 370 КАС України, та має преюдиційне значення лише щодо встановлення факту обов`язку суду видати таку довідку. Однак, й на чому зауважив Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2025 року у справі № 520/32171/24, це не звільняє Головне управління Пенсійного фонду України від обов`язку перевіряти відповідність зазначених у довідці даних вимогам чинного законодавства на момент здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.
У цій же постанові Верховний Суд наголосив, що довідка про суддівську винагороду не є безумовною підставою для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зазначений у ній розмір суддівської винагороди може бути врахований лише за умови, що він визначений відповідно до вимог чинного на момент здійснення перерахунку законодавства, у тому числі з урахуванням установленого Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді. Якщо ж сума, зазначена у довідці, не відповідає нормативно визначеним критеріям обчислення суддівської винагороди, вона не може слугувати підставою для перерахунку, а сам факт видачі довідки не створює для органу Пенсійного фонду обов`язку здійснювати перерахунок довічного грошового утримання з урахуванням такого розміру.
Вказане узгоджується з положеннями частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що виключає можливість проведення перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки, у якій зазначено розмір суддівської винагороди, визначений із порушенням вимог законодавства.
Зазначене повністю узгоджується з підходом Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 12 червня 2024 року у справах № 380/9798/23 та № 380/9974/23, від 20 червня 2024 року у справі № 520/9891/23, а також від 26 травня 2025 року у справі № 420/32864/24, згідно з яким сама по собі видана довідка про розмір грошового забезпечення не гарантує врахування зазначеного в ній розміру під час подальшого перерахунку в повному обсязі.
За наведеного правового регулювання та відповідно до правових висновків Верховного Суду, враховуючи зміст та обсяг фактичних передумов, які спричинили спір у цій справі, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах пенсійний орган, відмовляючи у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Житомирської області від 22 листопада 2024 року № 05-38/93/24 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, що доводить необґрунтованість заявленої позовної вимоги щодо скасування оскаржуваного рішення пенсійного органу, як і, відповідно, похідної вимоги щодо перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2024 року.
За правилами статті 139 КАС України у суду відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат у цій справі.
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд -
вирішив:
Відмовити у позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ЄДРПОУ 13559341), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, буд. 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Приходько

06.01.26