Справа № 279/1169/24
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Вачко В. І. , 
з секретарем судового засідання Щипською І.О., 
розглянувши в спрощеному провадженні адміністартивну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення , -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в яому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 224333 від 14.02.2024 року про накладення адмінстративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. відносно ОСОБА_1 ; стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.02.2024 року інспекторм взводу № 1 роти № 2 БПП в с.Чайки УПП в Київській області Департаменту патрульної поліції старшим летенантом поліції Мошковець Є.М., було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 224333, згідно з якою за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно з оскаржуваною постановою 14.02.2024 року о 23.00 год. на автодорозі М07 Київ-Ковель 56 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Однак, оскаржувана постанова прийнята за відсутності доказів вини водія ОСОБА_1 . Полійцеським було порушено права особи, яка притягається до адмінстартивної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, а саме клопотання про ознайомлення з доказами вини та про пенесення розгляду справи для підготовки до захисту, безпідставно залишені без задоволення. При цьому позивач усно клопотав перед поліцейським надати йому відео, на якому зафіксовано порушення ним ПДР України, а також про відкладення розгляду справи для підготовки до неї, однак поліцейський безпідставно цього не зротив, та відмовив у клопотаннях. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільик в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснюється відеозапис, а в її графі 7 міститься незрозумілий номер «470493» без заначення технічного засобу, яким здійснено відеозаписи, його моделі та марки. Оскаржувана постанова прийнята без фактичного розгляду справи, з порушенням вимог ст.280 КУпАП. За надану правову допомогу з підготовки позову, позивачем сплачено фіксований гонорар адвокату в сумі 1000 грн., які підлагають стягненню з відповідача в якості судових витрат на правову допомогу. 
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.02.2024 року відкрито провадження у справі № 279/1169/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, справу постановлено розглядати в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.
Розпорядженням голови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2024 року у зв`язку із тим, що в Коростенському міськрайонному суді Житомирської області після задоволення самовідводів неможливо утворити новий склад суду, справу № 279/1169/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення направлено до Овруцького районного суду Житомирської області, як найбільш територіально наближеного суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Овруцького районного суду Житомирської області від 08.05.2024 року справу № 279/1169/24 передано на розгляд судді Вачко В.І.
Ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області Вачко В.І. від 15.08.2024 року справу № 279/1169/24 прийнято до свого провадження; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
15.03.2024 року та 20.08.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити, з мотивів того, що твердженення позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необгрунтованими; винесення постанови інспектором в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення позивачем було здійснено відповідно до та в межах чинного законодаства; відеозапис порушення ПДР не може бути визнаний як недопустимий доказ у справі, за умови, що сукупний аналіз усіх наявних у справі доказів, в тому числі відеофіксації дає підстави стверджувати, що факт вчинення позивачем адмінстративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є в повній мірі доведений відповідачем.
Розглянувши вимоги та доводи сторін, викладені у заявах по суті спору, дослідивши та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачаєтсья з матеріалів справи, 14.02.2024 року інспектором взводу № 1 роти № 2 БПП в с.Чайки УПП в Київській області Департаменту патрульної поліції старшим летенантом поліції Мошковець Є.М., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 224333, якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно з оскаржуваною постановою 14.02.2024 року о 23.00 год. на автодорозі М07 Київ-Ковель 56 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN POLO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. 
Відповідачем в підтвердження скоєння позивачем адміністравтивного правопорушення у сфері безпеки дорожнього рху та в обгрунтування заперечень проти позову надано суду DVD-R диск із записами відеореєстратора 470343. При цьому, суд звертаєувагу на те, що в графі 7 «до постанови додаються» оскаржуваної постанови серії БАВ № 224333 від 14.02.2024 року, інспектором вписано цифри «470493», а не «запис відеореєстратора 470343», який наданий відповідачем суду в якості доказу у цій справі. Відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, а будь-які відеозаписи з відеореєстратора службового автомобіля чи бодікамери поліцейського, означені цифрами 470493 в матеріалах спарви відсутні та відповідачем суду не надані. Окрім того, наданий відповідем суду DVD-R диск із записами відеореєстратора 470343 на зчитується та є технічно несправним. 
Водночас, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства, статті 70 КАС України, він не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17.
Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Відповідно до п.п. «в» п.2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.
Згідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Таким чином, зазначеними нормами передбачено обов`язок водіїв користуватися засобами пасивної безпеки при русі транспортного засобу.
Натомість, суду не було надано будь - яких належних та допустимих доказів того, що позивачем 14.02.2024 року було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП.
Крім того, суд враховує, що підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення. Склад правопорушення є єдиною та головною підставою для юридичної відповідальності.
При цьому, матеріали справи не містять у собі доказів наявності суб`єктивної та об`єктивної сторони зазначеного адміністративного правопорушення.
Суд також зауважує, що статтею 77 КАСУ встановлено процесуальний обов`язок відповідача, щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч.3 ст.288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України.
Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року.
Згідно з ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Матеріали справи, станом на момент розгляду справи, не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII встановлено основні повноваження поліції.
Як вбачається з п.11 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Отже, згідно з Конституцією України та Законом України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно - правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
В силу вимог встановлених правил ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху: створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р. (Заява № 16437/04), зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.
Матеріали справи не містять будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.
Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином з відповідача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.
Керуючись ст.ст.241, 245, 246, 255, 257, 286, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задоволити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 224333 від 14.02.2024 року, винесену інспекторм взводу № 1 роти № 2 БПП в с.Чайки УПП в Київській області Департаменту патрульної поліції старшим летенантом поліції Мошковець Є.М., якою за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.
Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, буд.3, код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 18.12.2025 року. 

Суддя:	  	В.  І.  Вачко