ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року	Львів	Справа № 569/13614/25 пров. № А/857/33797/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,
за участю секретаря судового засідання Тучапської Д.Р.,
представника відповідача Бузи В.О.,

розглянувши у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Панас О.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення – м. Рівне, 
дата складання повного тексту рішення – 30 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 5043674 від 22.06.2025, винесену капралом поліції Никоновим І.І., про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП); закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього. 
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 червня 2025 року інспектор поліції, третій взвод третьої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області капрал Никонов І.І. виніс щодо нього постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5043674, за частиною першою статті 121-3 КУпАП за керування транспортним засобом без номерного знака. Вказане адміністративне стягнення вважає незаконним, винесеним без належного встановлення фактичних обставин справи, без всіх елементів складу правопорушення, у тому числі суб`єктивної сторони правопорушення, та таким, що підлягає скасуванню. Зауважує, що дізнався про відсутність номерного знака лише після того, як був зупинений патрульною поліцією та відразу пояснив працівникам поліції, що знак відпав під час руху. Вважає, що огляду на наявну систему міських камер відеоспостереження, відповідач мав перевірити, на яких відрізках шляху номерний знак ще був на місці, однак такої перевірки патрульні не здійснювали. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2025 року позовну заяву задоволено частково. Скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5043674 від 22.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн. Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення надіслано на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції. В іншій частині позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з оглянутого судом відеозапису, зафіксованого за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського № 470839, та наданого представником відповідача слідує, що під час перевірки поліцейськими виявлено, що на транспортному засобі MERCEDES-BENZ GLC 300 відсутній передній номерний знак. За наведених обставин, суд першої інстанції вважав, що порушення п.2.9 в ПДР України водієм автомобіля марки MERCEDES-BENZ GLC 300 мало місце, проте враховуючи заперечення позивачем вчинення неправомірних дій, а саме його твердження про те, що на момент початку руху передній номерний знак був на місці, відповідачем, не було вжито всіх належних, допустимих та законних засобів для виявлення відеозаписів про рух автомобіля MERCEDES-BENZ GLC 300 22.06.2025 у проміжку часу наближеному до 15:26 год. у м.Рівному. Враховуючи заявлені позовні вимоги, встановлені обставини справи, та приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме скасування оскаржуваної постанови оскільки вона винесена без достатніх доказів, та направлення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що 22.06.2025 о 15 год. 28 хв. поліцейські Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції перебуваючи на патрулюванні м. Рівне, вул. Чорновола виявили транспортний засіб MERCEDES-BENZ GLC 300, на якому був відсутній передній номерний знак. Зважаючи на виявлення адміністративного правопорушення 22.06.2025 поліцейським взводу № 3 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Никоновим І.І. було винесено оскаржувану постанову відносно водія ОСОБА_1 , котрий керував вищевказаним транспортним засобом, без переднього номерного знаку, чим останній порушив вимоги п. 2.9.в ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП. Зауважує, що з відеозапису та знімку екрану, створеного з відеозапису портативного відеореєстратора поліцейського відображено, що під час перевірки поліцейськими, на транспортному засобі відсутній передній номерний знак. Вказує, що поліцейськими було безпосередньо зафіксовано рух транспортного засобу позивача з порушенням правил дорожнього руху, після зупинки водія йому було повідомлено про виявлені ознаки адміністративного правопорушення. У подальшому, після дослідження наявних доказів, поліцейський, діючи відповідно до вимог закону та керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
У судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликалась на доводи в ній викладені.
Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, постановою поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Никоновим І.І. серії ЕНА № 5043674 від 22.06.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн. за ч. 1 ст.121-3 КУпАП. 
Як зазначено у вказаній постанові, 22.06.2025 в м. Рівне, по вул. Чорновола, водій керував транспортним засобом без переднього номерного знаку, чим порушив вимоги п. 2.9.в ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині: скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5043674 від 22.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 грн; надіслання справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції.
Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. 
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. 
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.
Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.
Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі – ПДР України).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно із п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою поліцейського взводу № 3 роти № 2 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Никоновим І.І. серії ЕНА № 5043674 від 22.06.2025 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 190 грн. за ч. 1 ст.121-3 КУпАП. Як зазначено у вказаній постанові, 22.06.2025 в м.Рівне, по вул. Чорновола, водій керував транспортним засобом без переднього номерного знаку, чим порушив вимоги п. 2.9.в ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 121-3 КУпАП.
Положеннями ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у невстановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено- числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Відповідно до положень пункту 2.9.в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимога стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише за умови підтвердження факту вчинення правопорушення належними, достатніми і допустимими доказами.
Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування
Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 2.9.в ПДР України УПП В Рівненській області ДПП додано до відзиву на позовну заяву відеозапис та знімок екрану, створений з відеозапису портативного відеореєстратора поліцейського.
З оглянутого судом відеозапису, зафіксованого за допомогою портативного відеореєстратора поліцейського № 470839, слідує, що під час перевірки поліцейськими виявлено, що на припаркованому транспортному засобі MERCEDES-BENZ GLC 300 відсутній передній номерний знак. Також відеозапис містить процесуальну послідовність винесення оскаржуваної постанови, яке відбувалося на вулиці і вручення постанови.
При цьому, колегія суддів зауважує, що правопорушення, зазначене в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення, вказаним відеозаписом не зафіксоване, він містить лише розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказаним відеозаписом не підтверджено, що позивач керував транспортним засобом - автомобілем MERCEDES-BENZ GLC 300 без переднього номерного знаку.
У матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження керування позивачем транспортним засобом - автомобілем MERCEDES-BENZ GLC 300 без переднього номерного знаку.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Судом першої інстанції встановлено, що особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, не визнала подію та вину у вчиненні правопорушення, вказуючи на їх відсутність. 
Позивач у позовній заяві вказав, що дізнався про відсутність номерного знака лише після того, як був зупинений патрульною поліцією та відразу пояснив працівникам поліції, що знак відпав під час руху. Вважає, що огляду на наявну систему міських камер відеоспостереження, відповідач мав перевірити, на яких відрізках шляху номерний знак ще був на місці, однак такої перевірки патрульні не здійснювали. Також зауважив, що не було заявлено свідків на місці події та не відібрано будь-яких пояснень від очевидців події адміністративного правопорушення 22.06.2025.
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача – суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч.1 цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги. 
На підставі ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:
1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення;
2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;
3) скасовує постанову і закриває справу;
4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Проаналізувавши зазначені норми, колегія суддів зауважує, що положення статті 293 КУпАП прямо не вказують, що суд при розгляді справи в порядку КАС України наділений повноваженнями, визначеними статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Разом з тим, специфіка такого перегляду полягає в тому, що суд фактично і виконує повноваження органу (посадової особи), яка переглядає постанову у справі по адміністративне правопорушення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд наділений усією повнотою тих повноважень, які визначені статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в тому числі й правом скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Крім того, дане положення закріплено в ч. 3 ст. 286 КАС України, згідно якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Враховуючи заявлені позовні вимоги, встановлені обставини справи та приписи ч.3 ст. 286 КАС України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про скасування оскаржуваної постанови оскільки вона винесена без достатніх доказів, та надіслання справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. 243, ст. 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 липня 2025 року у справі № 569/13614/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін