Справа № 355/2435/25 
Провадження № 2/355/262/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року Баришівський районний суд Київської області
у складі: головуючого-судді Чехова С.І.
за участю секретаря Котенко Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Гедзь Ольги Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся директор ТОВ «Фінпром Маркет» Гедзь О.В. з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором кредиту №71237222 в розмірі 16099 гривень 45 копійок, з яких: 5000 гривень -сума заборгованості за основною сумою боргу; 349,45 гривень сума заборгованості за процентами; 750,00 гривень сума заборгованості за комісією, 10000,00 сума заборгованості за пенею/неустойкою, також понесені судові витрати під час подачі позовної заяви до суду у сумі 2422,40 гривень та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 гривень.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23 травня 2025 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит, умова якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 5000,00 гривень, строком на 29 днів із процентною ставкою в розмірі 0,241%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 750,00 гривень. У разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankiD НБУ-отримавши від «monobank» за згодою відповідача ОСОБА_1 персональні данні останнього в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 76581-23.05.2025. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71237222 від 23 травня 2025 року виконав свої зобов`язання, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_1 за посередництвом «ТАСКОМБАНК» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №75 від 03 серпня 2020 року.
16 жовтня 2025 року між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпрорм Маркет» уклали договір факторингу №16/10/25 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № 71237222 від 23 травня 2025 року. Мом ент переходу права грошової вимоги до позивача-є день пілдписання відповідного реєстру прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року кредитодавець відступив фактору право вимоги заборгованості до боржників на умовах передбачених договором факторингу в тому числі до відповідача в сумі 16099,45 гривень, з яких 5000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 349,45 гривень сума заборгованості за відсотками, 750,00 гривень сума заборгованості за комісією, 10000,00 гривень сума заборгованості за пенею.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. У разі неявки до суду відповідача не заперечує проти розгляду справи заочно.
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, був належно повідомлений про час, місце розгляду справи на 16 грудня 2025 року о 10 годині 45 хвилин, з довідки про причину повернення поштового конверта з копією ухвали суду про відкриття провадження за позовом та призначення розгляду справи слід, «за закінченням терміну зберігання», далі повідомлявся через веб сайт Судової влади України на 13 січня 2026 року на 10 годину 30 хвилин причину неявки не повідомив, яку слід вважати неповажною. Відзиву стосовно заявлених позовних вимог надано не було.
Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно.
Відповідно до положень ч.1 ст. 2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
На підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі.
Судом досліджені матеріли справи у повному обсязі, а саме:
Копію договору надання коштів у кредит (з комісією за пеадання кредиту) №71237222 від 23 травня 2025 року з якого слід, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач ОСОБА_1 уклали договір про надання коштів у кредит. Відповідно до п.2.1 Кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Позичальник у свою чергу зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково. та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. За п.2.1.1 мета отримання кредиту придбання товарів для задоволення власних потреб. Не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п.2.2.1 сума кредиту 5000,00 гривень. За п.2.2.2 строк договору 29 днів. За п.2.2.3 Процентна ставка 0.241% (фіксована). За п.2.2.4.комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту. Мається електронний підпис одноразовим ідентифікатором 76581.(а.с.16 зворотна сторона-23)
Копію таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, додаток до договору надання коштів у кредит №71237222 від 23 травня 2025 року з якої слід, що загальна вартість кредиту становить 6099,45 гривень, реальна процентна ставка 1234,29 гривень. Мається електронний підпис одноразовим ідентифікатором 76581.(а.с.24)
Копію довідки про ідентифікацію, яка надана директором ТОВ «1Безпечене агентство необхідних кредитів» Білан В.І. з якої слід, що ідентифікацію клієнта здійснювалась при укладенні договору №71237222,одноразовий ідентифікатор 76581, час відправки 23 травня 2025 року 21:06:37, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25)
Копію листа директора ТОВ «1Безпечене агентство необхідних кредитів» Білан В.І. стосовно якого вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 згідно договору №71237222 виконана транзакція за номером e69589ce-65b3-4519-90f3-c141f60b4df5 по перерахуванню грошових коштів.(а.с.15 зворотна сторона)
Копію квитанції ТАС «ТАСКОМБАНК», яка свідчить, що кошти у розмірі 5000,00 гривень були перераховані на платіжну картку НОМЕР_2 .Номер транзакції e69589ce-65b3-4519-90f3-c141f60b4df5 збігається з номером вказаним у листі директора ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» Білан В.І. та належить ОСОБА_1 (а.с.16) 
З виписки руху коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 від АТ «Універсал Банк» яка надана за ухвалою суду від 26 листопада 2025 року, слід, що на рахунок надійшли грошові кошти 25 травня 2025 року о 21:07:12 у розмірі 5000 гривень.(а.с.58-59)
Розрахунок заборгованості відповідача перед ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» наданий директором ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» Білан В.І. сформовано 17 жовтня 2025 року дата оформлення 23 травня 2025 року з якого слід, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 5000,00 гривень 23 травня 2025 року, ставка відсотків: процентна ставка 0.241%, пеня, 4%, комісія 15%, що становить залишок по тілу кредиту 5000,00 гривень, 349,45 гривень залишок по процентах, 10000,00 гривень залишок по пені, 750,00 гривень залишок по комісії.(а.с.14 зворотна сторона аркуша -15 зворотна сторона аркуша)
Копію договору факторингу №16/10/25 укладеного 16 жовтня 2025 року з якого слід, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» відповідно до якого клієнт ТОВ «Перше безпечне агентство необхідних кредитів» відступає фактору ТОВ «Фінпром Маркет» право вимоги до боржників зазначених в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах зазначених Договором. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства.(а.с.26 зворотна сторона -30)
Копію реєстру прав вимог№16/10/25-02 від 16 жовтня 2025 року з якого слід, що ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «Фінпром Маркет» приймає як фактор право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року.(а.с.31-32) 
Копії платіжних інструкції кредитового переказу коштів за номером 579939281.1 від 20 жовтня 2025 року на суму 3500000,00 гривень, за номером 579939282.1 від 20 жовтня 2025 року на суму 3306227,99 гривень стосовно яких ТОВ «Фінпром Маркет» оплатило за договором факторингу №16/10/25 від 16 жовтня 2025 року згідно реєстру прав вимоги ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів».(а.с.32 зворотна сторона -33)
Розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором позики №71237222 від 23 травня 2025 року, який наданий директором ТОВ «Фінпром Маркет» Гендзь О.В. з якого слід, що заборгованість становить 16099,45 гривень, за тілом кредиту 5000,00 гривень, за процентами 349,45 гривень за комісією 750,00 гривень, за пенею 10000,00 гривень.(а.с.6)
Копію списку 000000132 згрупованих відправлень «Базовий» слід, що відповідачу ОСОБА_1 була відправлена позовна заява з додатками на.(а.с.8-12)
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Як слід з ч.1 ст. 207 ЦК України, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно п.п.5,6,7 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» слід, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Аналогічною правовою позицією є Постанова Верховного Суду №61-20799св19 у справі №561/77/19 від 16 грудня 2020 року щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора та висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
З викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
За ч.1 ст. 526 ЦК України слід, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як слід з ст.536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
У свою чергу відповідач використовуючи своє право згідно укладених договорів отримав кредитні кошти які використовував на свій розсуд.    Сторона позивача уклала договір факторингу з кредитором відповідача ОСОБА_1 на підставі яких фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт (кредитори) відступлять факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом проценти.
Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).
За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Отже, сторона позивача, яка має право на господарську діяльність з надання фінансових послуг, отримавши право на витребування кредитних коштів в праві вимагати від відповідача ОСОБА_1 їх повернення. Сторона позивача скористалась своїм правом на отримання також і процентів за використання цими коштами в цій частині позовних вимог позовні вимог слід задовольнити на суму 5000,00 гривень тіло кредиту+349,45гривень проценти = 5349,45 гривень.
Стосовно заявлених 10000 гривень заборгованість за пенею + 750 гривень заборгованість за комісією = 10750 гривень слід відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог з таких підстав:
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Сторона позивача просить стягнути з відповідача прострочення заборгованості за комісією яка становить 750,00 гривень суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині заявлених позовних вимог.
Стосовно цього питання у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зроблено правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч.1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (надалі також Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно із частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1та ч.2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).
Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Крім того сторона позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 гривень.
Стороною позивача були надані:
Договір №25-08/25/ФТ від 25 серпня 2025 року про надання правової допомоги між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром маркет» .(а.с.33звортна сторона аркуша -36)
Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Ткаченко Юлії Олегівни (а.с.40 зворотна сторона аркуша)
Копія ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «Фінпром маркет» адвокатом Ткаченко Ю.О..(а.с.40)
Копія Витягу з Акту №6ФП приймання -передачі наданої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року(а.с.37 зворотна сторона аркуша)
Копія акту приймання-передачі справ на наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги№25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. ТОВ «Фінпром Маркет» 25 серпня 2025 року.(а.с.38-39 )
Копію платіжної інструкції стосовно якої ТОВ «Фінпром Маркет» перерахував грошові кошти Ткаченко Ю.О. оплату згідно акту №6ФП приймання наданої правничої допомоги від 25 серпня 2025 року за Договором про надання правничої допомоги №25-/08/25ФП 25 серпня 2025 року у сумі 144000 гривень.(а.с.39 зворотна сторона аркуша)
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Отже, витрати на професійну правничу допомогу повинні бути задоволені.
Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2422.40 гривень було задоволено частина позовних вимог яка складається 16099.45 гривень позовних вимог, задоволено 5349 гривень 45 копійок (5349.45х100%):16099.45=33.22%, судовий збір 2422.40 гривень задоволено 33.22%, (2422.40х33.22%):100%= 804.72 гривень, що підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2 ,4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.6, 205, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1048,1050,1052,1054,1082 ЦК України,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Гедзь Ольги Віталіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОРУ 43311346 місцезнаходження юридичної особи:Київська область, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) заборгованість за договором кредиту №71237222 в розмірі 5349 (п`ять тисяч триста сорок дев`ять) гривень 45 копійок. з яких 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок - заборгованість за основною сумою боргу; 349 (триста сорок дев`ять) гривень 45 копійок-сума заборгованості за процентами;
В іншій позовних вимог сум 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, відмовити у зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОРУ 43311346 місцезнаходження юридичної особи:Київська область, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2264 (дві тисячі двісті шістдесят чотири) гривень 22 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОРУ 43311346 місцезнаходження юридичної особи:Київська область, місто Ірпінь, вулиця Садова, будинок 31/33, банківські реквізити НОМЕР_4 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку-334851) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 30 днів, з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 19 січня 2026 року.

Суддя Баришівського
районного суду       С. І. Чехов