СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2025 року Справа № 480/3164/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В., 
представника позивача - Шкриль Л.Г.,
представника відповідача - Свистун Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3164/24 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 760518282404, згідно якого за порушення п.185.1 ст.185, 187.1. ст.187. п. 198.1 п. 198.5. ст. 198. п.200.1 п.200.2, ст. 200 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у сумі 738609грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 73 860 грн.90 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 760218282404, згідно якого за порушення п.п. 163.1,1 п. 163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16 1 п.10 р.20 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, було донараховано до сплати в бюджет військового збору в сумі 3939,94 грн. та штрафних санкцій в розмірі 393 грн.99 коп.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Сумській області від 27.11.2023 № 759618282404, згідно якого за порушення п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167. п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, було донараховано до сплати в бюджет податку на доходи фізичних осіб в сумі 47279,23 гри. та штрафні санкції в розмірі 4727,92 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб`єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки від 23.10.2023 року №.6500/18-28-24-04/2917913916/192.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представник відповідача під час судового розгляду справи проти позову заперечував у відзиві та в в судовому засіданні зазначив, що при проведенні перевірки позивача податковий орган діяв у межах та у спосіб встановлений чинним законодавством України, висновки перевірки зафіксовані належним чином, а отже і винесені податкові повідомлення-рішення є законними. Просив у позові відмовити в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: 
Як свідчить з матеріалів справи, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Сумській області про проведення документальної планової виїзної перевірки № 1335-кп від 08.09.2023 на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, ст. 77, пп.82.1 ст.82, пп 69.35 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, ст.13 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-УІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2019 по 31.12.2022 відповідно до затвердженого плану перевірки.
За результатами перевірки складено акт 23.10.2023 №6500/18-28-24-04-/2917913916/192.
Так, в ході перевірки встановлено порушення Позивачем:
- п.185.1 ст.185, 187.1. ст.187, п. 198.1 п.198.5. ст.198, п.200.1 п.200.2 ст.200 ПК України у зв`язку з заниженням суми податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість у сумі 738609 грн., в т. ч. за грудень 2021 р. на суму 738609 грн.
- п.201.10 ст.210 ПК України у зв`язку з незабезпеченням при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку в установлені терміни складення податкової накладної та її реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.
- п.п. 213.1.9 п.213.1 ст.213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, п.п. 215.3.10 п. 215.3 ст.215, п. 216.9 ст.216, п.п. 222.1.1 п.222.1 ст.222 ПК України у зв`язку із заниженням податкового зобов`язання з акцизного податку в сумі на 14007,00 грн., у т.ч. за березень 2020 р. на 14007,00 грн.
- п.164.1 ст.164, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України у зв`язку з заниженням податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 47279,23 грн., в т.ч. за 2022 р. на 47279,23 грн.
- п.п. 163.1.1 п.163.1 ст.163, п. 176.1 ст.176, п.п. 16 1 п.10 р.20 ПК України у зв`язку з заниженням зобов`язання зі сплати військового збору з чистого доходу отриманого від підприємницької діяльності в сумі 3939,94 грн. у т.ч. за 2022 р. на 3939,94 грн.
Не погодившись з висновками акту перевірки, Позивачем подано заперечення від 09.11.2023р., за результатами розгляду яких висновки акту перевірки залишено без змін, про що Позивача повідомлено листом від 23.11.2023 № 2120/12/18-28-24-04-05.
З урахуванням зазначеного, у зв`язку з встановленими порушеннями, контролюючим органом прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
- від 27.11.2023 №9760518282404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на загальну суму 738 609 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 73860,90 від 27.11.2023 №759618282404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 47 279,23 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 4727,92 грн.
- від 27.11.2023 №760218282404, яким збільшено суму зобов`язання зі сплати військового збору на загальну суму 3939,94 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 393,99 грн.;
- від 27.11.2023 №760318282404, яким збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати акцизного податку на загальну суму 14 007 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1400,70 грн.;
- від 27.11.2023 №760118282404, за порушення строку сплати грошового зобов`язання з акцизного податку застосовано штрафну санкцію у розмірі 27,91 грн.
В подальшому Позивачем до ДПС України було подано скаргу, за результатами розгляду якої рішенням від 14.02.2024 №3769/6/99-00-06-01-03-06 вказані податкові повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарга без задоволення.

І. Щодо податкового повідомлення-рішення віл 27.11.2023 №759618282404, судом встановлено наступне.
Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку Ф2 до податкової декларації, встановлено завищення суми валових витрат за 2022 рік на суму - 262 662,35 грн.
Неправомірне формування валових витрат відбулось внаслідок безпідставного завищення розміру витрат, віднесених на придбання ТМЦ (тютюнових виробів). Зокрема, станом на 01.01.2022 залишки ТМЦ становили 2 466 359,25 грн. (згідно наданої на перевірку Позивачем інформації залишки ТМЦ на 01.01.2022 складають 3 107 612,65 грн. разом з ПДВ та акцизним податком, відповідно без акцизного податку та ПДВ- 2 466 359,25 грн.).
При цьому, згідно даних ЄРПН та наданих на перевірку видаткових накладних платником було придбано у 2022 році ТМЦ на суму 1 722 337,66 грн. (без ПДВ) та згідно даних Податкової декларації про майновий стан та доходи за 2022 р. реалізовано ТМЦ протягом цього ж періоду на суму 1 108 787,20 грн. (без ПДВ).
Тобто розрахункові залишки ТМЦ (тютюнових виробів) мають складати 3 079 909,71 грн. (залишки на суму 2 466 359,25 + (1 722 337,66 - 1 108 787,20)), водночас, згідно даних платника залишки складають 3 342 572,06 грн., що документально не було підтверджено. Відповідно, сума завищення витрат становить 262 662,35 грн. (3 079 909,71 - 3 342 572,06).
Тому, враховуючи наведене, перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в податковій декларації про майновий стан та доходи за 2022р., вставлено заниження чистого доходу на загальну суму 262 662,35 грн.
Як наслідок, перевіркою правильності проведення розрахунку податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 встановлено його заниження за 2022 р. на 47279,23 грн. (детальний розрахунок податку з доходів фізичних осіб наведено на стор. 15 акту).
Суд вважає, що висновки податкового органу є правомірними, виходячи з наступного: 
Згідно пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Положеннями п. 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).
Згідно п. 177.10 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.
Міністерством фінансів України наказом від 13.05.2021 року №261 затверджено Порядок ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат, фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - Порядок №261)
Так, згідно пп. 6 п. 1 розділу 2 Порядку №261 інформація про документально підтверджені витрати, пов`язані з господарською діяльністю або провадженням незалежної професійної діяльності, зазначається у графах 5 - 10. У графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом / пов`язані з провадженням незалежної професійної діяльності. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів (робіт, послуг).
Відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
У п. 44.6 ст. 44 ПК України визначено, що у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
У відповідності до п. 177.2 ст. 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою- підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування визначено п. 177.4 ст. 177 ПК України.
Положеннями п. 177.1 ст. 177 ПК України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до п. 167.1 ст. 167 ПК країни ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Таким чином, враховуючи вишенаведене, за результатами проведеної перевірки, на підставі зазначених норм ПК України, контролюючим органом правомірно було збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2022р. на суму 47 279,23 грн.
При цьому, Позивач наполягаючи на помилковості висновків контролюючого органу, та зазначає про допущення ним (позивачем) арифметичної помилки у додатку Ф2 Податкової декларації про майновий стан та доходи за 2022 рік. Зокрема, Позивач стверджує, що фактична вартість придбаних ТМЦ (тютюнових виробів) склала не 1 108 787,20 грн., як це відображено в декларації, а 846 124,85 грн. 
При цьому, в Книзі обліку доходів та витрат за 2022 рік, за словами Позивача, внесені вірні показники. На підтвердження допущеної помилки останній надає до суду бухгалтерську довідку від 15.03.2023 б/н. (а.с.214, том І).
Однак суд вважає обґрунтованими та правомірними посилання відповідача на те, що під час проведення перевірки жодних невідповідностей даних Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік та даних Книги обліку доходів і витрат, встановлено не було. Разом з цим, за результатами перевірки виявлено завищення витрат в частині вартості ТМЦ (тютюнові вироби) як у поданій звітності, так і у даних Книги обліку доходів та витрат.
Крім того, відповідно до п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати у т о ч н ю ю ч и й розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.
Таким чином, ФОП ОСОБА_1 повинен був, у разі виявлення помилки у раніше поданій Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік, подати уточнюючий розрахунок до поданої звітності, чого останнім зроблено не було.
Крім того, як стверджує відповідач і не спростовує позивач, під час перевірки Позивач не надавав поданої до суду довідки б/н від 15.03.2023р. Поряд з цим ФОП ОСОБА_1 надавались пояснення від 28.09.2023 щодо дебіторської та кредиторської заборгованості та складу інших витрат, які відповідно були досліджені в ході перевірки. Крім цього, подані заперечення на акт перевірки та скарга на податкові повідомлення-рішення жодних тверджень щодо помилкового заповнення декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік не містили.

ІІ. Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.11.2023 №760218282404 судом встановлено наступне: 
Згідно п. 16-1 підрозділу 10 розділу 10 ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір у розмірі 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
У відповідності до пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу 10 ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу 10 ПК України).
Підпунктом 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу 10 ПК України встановлено, що платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Так, враховуючи, що перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в Податковій декларації про майновий стан та доходи за 2022 р, встановлено заниження чистого доходу на загальну суму 262 662,35 грн. (описання цьому наведено при обґрунтуванні позиції суду щодо ППР №769618282404), ФОП ОСОБА_1 занижено податкове зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 3939,94 грн.

ІІІ. Щодо податкового повідомлення-рішення від 27.11.2023 №760518282404, суд зазначає наступне:
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість встановлено його заниження Позивачем на суму 738 609 грн.:
1. Зокрема, Позивачем занижено суму ПДВ на 245 337,23 грн. у зв`язку з не нарахуванням податкових зобов`язань по операціям із умовного продажу тютюнових виробів та інших товарів за період з 01.01.2019 р. по 31.12.2021 на суму 1 226 686,17 грн.
Так, в період з 01.01.2019 по 31.12.2021 ФОП ОСОБА_1 було придбано тютюнових виробів та інших товарів згідно первинних бухгалтерських документів та податкових накладних зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних у сумі 13967594,38 грн. без ПДВ. При цьому, до складу витрат собівартості реалізованих ТМЦ до Податкової декларації про майновий стан та доходи та Книги обліку доходів та витрат включено витрати у сумі 12 044 174,87 грн. (у т.ч. у декларації за 2019р. у розмірі 9294169,51 грн., за 2020р. у розмірі 1458736,90 грн. та за 2021р. у сумі 1291268,46 грн.).
При цьому, згідно акту попередньої перевірки від 02.09.2019 №5/18-28-33-03/2917913916/193 залишки ТМЦ станом на 01.01.2019 р. складали 1 769 625,91 грн. без ПДВ.
Відповідно до наданої платником на перевірку інформації, первинних бухгалтерських документів та даних Книги обліку доходів та витрат, сума залишків ТМЦ станом на 31.12.2021 становила 3 107 612,65 грн. з ПДВ та акцизним податком (або 2 466 359,25 грн. без акцизного податку та ПДВ).
Водночас, за даними перевірки сума залишків ТМЦ станом на 31.12.2021 складає:
1769625,91 (залишки ТМЦ станом на 01.01.2019) + 13 967 594,38 грн. (придбано ТМЦ згідно ЄРПН за період з 2019р. по 2021р. включно) - 12 044 174,87 грн. (вартість реалізованих ТМЦ з 2019р. по 2021 р. включно згідно декларацій про доходи) = 3 693 045,42 грн. 
Проте, як зазначено вище, згідно даних платника сума залишків ТМЦ становить 2466359,25 грн.
Таким чином, вартість (балансова вартість) не використаних у господарській діяльності ТМЦ складає 1 266 86,17 грн. без ПДВ (3 693 045,42 грн. - 2 466 359,25 грн.). У зв`язку з відсутністю ТМЦ на залишках в зазначених обсягах, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання на операції з умовного проваджу, чого останнім зроблено не було. Як наслідок, відбулося заниження задекларованої суми податкового зобов`язання з ПДВ у розмірі 245 337,23 грн.
2. Крім того, відповідач дійшов правомірних висновків стосовно того, що Позивачем у зв`язку з не нарахуванням податкового зобов`язання по операціям з умовного продажу тютюнових виробів занижено суму ПДВ на 493 271,85 грн.
Так, у зв`язку з набранням чинності Закону України від 30 листопада 2021 року №1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» з 01.01.2022 року змінено порядок оподаткування ПДВ для операцій з постачання тютюнових виробів.
Зокрема у п. 197.27 ст. 197 ПК України визначено, що звільняються від оподаткування ПДВ операції з постачання на митній території України тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, для інших встановлені максимальні роздрібні ціни, крім операцій:
а) з першого постачання таких товарів їх виробниками;
б) з першого постачання таких товарів суб`єктами господарювання, які пов`язані відносинами контролю з виробниками у розумінні Закону України "Про захист економічної конкуренції". Перелік суб`єктів господарювання, пов`язаних відносинами контролю з виробниками, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі;
в) із ввезення таких товарів на митну територію України та їх першого постачання імпортером на митній території України.
Таким чином, за операціями з постачання тютюнової продукції, для якої встановлені максимальні роздрібні ціни підприємствами роздрібної торгівлі починаючи з 1 січня 2022 року застосовується режим звільнення від оподаткування ПДВ, встановлений п.197.27ст. 197 ПКУ, незалежно від дати придбання ними такої продукції.
При цьому, згідно пп. «б» п. 198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).
Так, як було встановлено в ході розгляду справи, відповідно до наданої платником на перевірку інформації у первинних бухгалтерських документах та даних Книги обліку доходів та витрат, сума залишків ТМЦ станом на 31.12.2021 становила 3 107 612,65 грн. з ПДВ та акцизним податком (або 2466359,25 грн. без акцизного податку та ПДВ).
При цьому, податкові зобов`язання з ПДВ платником на підставі пп. «б» п. 198.5 ст.198 ПК України не нараховувались, як наслідок, відбулося заниження задекларованої суми податкового зобов`язання у розмірі 493 271,85 грн., в т.ч. за грудень 2021 р. - 493 271,85 грн.
Враховуючи вищевикладене платник зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання у сумі 493 271,85 грн. (2 466 359,25 грн. * 20% ПДВ).
Щодо твердження у позовній заяві ФОП ОСОБА_1 що вартість реалізованих товарів у період з 2019 року по 2021 рік включно необхідно встановлювати з даних КОРО, Z-звiтiв, ЄРПН та банківських виписок, а не брати вартість реалізованих ТМЦ зазначених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за цей період, то суд погоджується з позицією відповідача, яка полягає у тому, що слід зазначити що у даних КОРО, Z-звiтiв, ЄРПН та банківських виписок сума реалізованих товарів зазначається разом з ПДВ та акцизним податком, а у декларації про майновий стан і доходи платник самостійно визначив і зазначив вартість саме тих ТМЦ, які були ним реалізовані без ПДВ та акцизного податку. Позивачем дані твердження відповідача не заперечувались. 
Щодо нормативного регулювання.
У відповідності до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Положеннями п. 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.
У п. 44.6 ст. 44 ПК України визначено, що у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
У відповідності до вимог п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/ послугах, необоротних активах:
- придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
- придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.
Відповідно до пп. 14.1.231 п. 14.1 ст.14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Так, згідно з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 грудня 2019 року у справі №0940/2484/18, розумна економічна причина (ділова мета) для цілей податкового обліку передбачає обов`язкову спрямованість господарської операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.
Поняття економічного ефекту в нормах ПК України не розкрито, однак, виходячи із визначення господарської діяльності, наведеного в пп. 14.1.36 п. 14.1 ст.14 ПК України, та розуміння економічної доцільності, можна дійти висновку, що економічний ефект передбачає отримання доходу, зокрема у формі приросту (збереження) активів платника податків та/або їх вартості.
При цьому, не обов`язково щоб такий ефект спостерігався негайно після вчинення господарської операції. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі і операція може виявитися збитковою, що є природнім перебігом подій при здійсненні господарської діяльності.
Проте з визначеного ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція (принаймні за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість отримання доходу.
Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненої в межах господарської діяльності платника податків. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції для цілей податкового обліку не можуть вважатися вчиненими в межах господарської операції.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Так, Верховний Суд у постановах від 01.06.2022 у справі №280/597/19 та від 29.01.2025 у справі 520/37323/23 погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності.
Отже, взяті до уваги ГУ ДПС у Сумській області показники витрат, які відображені у поданих Позивачем Деклараціях про майновий стан і доходи фізичної особи-підприємця, ґрунтуються на первинних документах. При цьому, дані таких декларацій мають відповідати даним первинних документів. Тобто контролюючим органом цілком правомірно здійснено вищенаведені розрахунки з урахуванням даних декларацій.
За приписами частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, в даній справі, відповідачем доведено правомірності своїх рішень у спірних правовідносинах.
Згідно з положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.2023 №760518282404, №760218282404 та №759618282404. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Враховуючи тимчасову непрацездатність головуючого судді, повний текст рішення було складено 09.01.2026.

Суддя   О.М. Кунець