ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року	Львів	Справа № 380/24093/24 пров. № А/857/29803/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Обрізка І.М. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Пальчика Володимира Леонідовича, діючого на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Клименко О.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.06.2025р., м.Львів; дата складання повного рішення суду І інстанції: 05.06.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

19.11.2024р. (згідно із відомостями ярлика на поштовому відправленні) представник адвокат Пальчик В.Л., діючий на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
визнати протиправним рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. № 104650019900 від 18.10.2024р. щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку № 1 період роботи у Приватному акціонерному товаристві /ПАТ/ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з 18.05.1994р. по 23.11.2010р.;
зобов`язати Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Київській обл. призначити і здійснити виплату ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати виникнення права на її призначення, а саме: з 07.10.2024р. (а.с.1-3, 45).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними матеріалами (а.с.48 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 104650019900 від 18.10.2024р. про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 18.05.1994р. по 23.11.2010 року у ВАТ (ПАТ) «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.10.2024р.; у решті позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору (а.с.64-68).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.72-75).
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що страховий стаж позивача – 42 роки 08 місяців 09 днів, пільговий стаж за Списком № 1 – 09 років 10 місяців 23 дні. До пільгового стажу за Списком № 1 позивачу зараховано періоди з 01.01.2000р. по 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. по 23.11.2010р. згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки довідка про підтвердження пільгового характеру роботи відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи. 
Відтак, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу (10 років). 
Відповідач покликається на те, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості що визначають право на пільгове пенсійне забезпечення приймаються уточнюючі довідки підприємств, організацій або їх правонаступників. Форма довідки затверджена постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 920 від 05.07.2006р. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до якого включається цей період роботи: первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку. Пільгові довідки видаються підприємствами, установами, організаціями або їхніми правонаступниками тільки на підставі первинних документів. У разі коли підприємство, установ, організація або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, етап роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Представник позивача Пальчик В.Л. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як з`ясовано під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 11.10.2024р. до ГУ ПФ України у Київській обл. із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. 
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності ГУ ПФ України у Львівській обл. визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2024р.
За результатами зазначеної заяви відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл. прийнято рішення № 104650019900 від 18.10.2024р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком № 1. Підставою для такого рішення визначено відсутність необхідного пільгового стажу (10 років). Зазначено, що вік заявника – 50 років 05 днів, страховий стаж позивача – 42 роки 08 місяців 09 днів, пільговий стаж за Списком № 1 – 09 років 10 місяців 23 дні. До пільгового стажу за Списком № 1 позивачу зараховано періоди з 01.01.2000р. по 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. по 23.11.2010р. згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки довідка про підтвердження пільгового характеру роботи відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи (а.с.12).

Не погоджуючись із відмовою пенсійного органу щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та вважаючи достатньою тривалість пільгового стажу на дату звернення з заявою про призначення пенсії, представник позивача звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова пенсійного органу не ґрунтується на вимогах закону, при цьому представлені позивачем документи є достатніми для призначення позивачу спірної пенсії.
Зокрема, наявна у матеріалах справи копія трудової книжки позивача з належно оформленими записами про займані посади та спірні періоди виконуваної роботи підтверджує спеціальний трудовий стаж позивача за ці періоди, а тому подання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації за цих обставин не є потрібним.
Крім цього, згідно з листом ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» № 18-1/346 від 26.09.2024р. майже всі документи підприємства, зокрема кадрові та архівні документи залишилися в будівлях підприємства на території окупованого міста Маріуполя. Отже, позивач з об`єктивних, незалежних від нього обставин не може надати пенсійному органу довідку, яка уточнює пільговий характер його роботи. 
Водночас, у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, містяться відомості про роботу позивача за 1999 рік. 
При цьому пенсійний орган з невідомих причин та без жодних пояснень не врахував період роботи позивача за 1999 рік до пільгового стажу, притому, що всі інші періоди з цього Реєстру враховані повністю і цього одного року (1999 року) позивачу було більш ніж достатньо для того, що набути необхідних не менше 10 років пільгового стажу.
Отже, оскаржуване рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є протиправним, а тому з цих підстав його належить скасувати, а позовну вимогу в цій частині задовольнити повністю. 
Водночас суд зауважив, що в межах спірного періоду періоди роботи позивача з 01.01.2000р. по 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. по 23.11.2010р. зараховані пенсійним органом до пільгового стажу позивача. Проте з метою недопущення помилок в обрахунку періодів роботи, які не зараховані до пільгового стажу позивача в межах періоду з 18.05.1994р. по 23.11.2010р., суд уважав за доцільне зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати вказаний період повністю. 
У спірній ситуації щодо позивача одночасно виконуються всі умови для призначення пільгової пенсії за віком згідно з п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому необхідно зобов`язати пенсійний орган призначити таку пенсію позивачу з 07.10.2024р., тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.
Водночас вимога про виплату пенсії є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки призначення пенсії само собою зумовить її обчислення та виплату відповідним пенсійним органом.
Окрім цього, враховуючи, що заяву позивача про призначення пільгової пенсії за принципом екстериторіальності розглянуло ГУ ПФ України у Львівській обл., яке за результатами її розгляду ухвалило оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії, тому саме цей пенсійний орган належить зобов`язати відновити порушене право позивача.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених (відмовлених) позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України № 1788-XIІ від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XIІ/, Законом України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-IV/, який набрав чинності 01.01.2004р.

Частиною 1 ст.9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 цього Закону. Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за наявності страхового стажу не менше 31 року.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені приписами ст.114 Закону № 1058-IV.
Згідно з ч.1 ст.114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Отже, для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто, що виконані всі умови, зазначені в ст.114 Закону № 1058-IV (ст.13 Закону № 1788-XIІ), а саме:
досягнення віку 50 років – для чоловіків;
зайнятість на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);
виконувана робота відповідає Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України;
підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4), а тому на час звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком від 11.10.2024р. позивач досяг 50-річного віку.
Згідно рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 104650019900 від 18.10.2024р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах страховий стаж позивача – 42 роки 08 місяців 09 днів, пільговий стаж за Списком № 1 – 09 років 10 місяців 23 дні. При цьому до пільгового стажу за Списком № 1 позивачу зараховано періоди з 01.01.2000р. по 31.12.2000р. та з 01.01.2002р. по 23.11.2010р. згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки довідка про підтвердження пільгового характеру роботи відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи.

У частині незарахованого до пільгового стажу позивача періоду роботи колегія суддів враховує, що згідно з ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р., відповідно до п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 21.08.1993р. позивач:
18.05.1994р. прийнятий у цех слябів на посаду оператора поста управління на гарячих роботах у ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (запис № 4; наказ № 93 від 17.05.1994р.);
01.07.2009р. переведений в листопрокатний цех на посаду оператора поста управління стану гарячої прокатки у ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (запис № 5; розпорядження № 2100 від 01.07.2009р.);
24.11.2010р. переведений в цех по переробці шлаків на посаду дробильника у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (запис № 7; розпорядження № 3205 від 22.11.2010р.) (а.с.9-11).

Представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.
Колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. у справі № 754/14898/15-а.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізовано у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р. (надалі - Порядок № 383).
Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637).
Водночас, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, у період роботи позивача в ПАТ (ВАТ) «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» були чинні наступні Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах:
Список № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливим умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р.;
Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994р.;
Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003р.

Факт належності посад, на яких працював позивач у спірні періоди, а саме оператор поста управління на гарячих роботах та оператор поста управління стану гарячої прокатки до передбачених вищезгаданими Списками № 1 посад, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідачі не заперечують.

Водночас надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отже, наявна у матеріалах справи копія трудової книжки позивача з належно оформленими записами про займані посади та спірні періоди виконуваної роботи підтверджує спеціальний трудовий стаж позивача за ці періоди, а тому подання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації за цих обставин не є потрібним.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що згідно з ч.3 ст.44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається значний обсяг прав та обов`язків у органів ПФ під час вирішення питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.
Органи ПФ України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
При цьому, позивач як громадянин України наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Апеляційний суд враховує, що згідно з листом ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» № 18-1/346 від 26.09.2024р., наданим у відповідь на звернення позивача від 17.09. 2024р., майже всі документи підприємства, зокрема кадрові та архівні документи залишилися в будівлях підприємства на території окупованого міста Маріуполя (а.с.18).

Отже, отримати відповідні уточнюючі довідки з вказаного підприємства наразі неможливо.

При цьому апеляційний суд враховує, що надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників або інших документів на підтвердження пільгового стажу, потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.07.2018р. у справі № 235/1112/17.

Апеляційний суд враховує принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Отже, відсутність у позивача можливості надання відповідачу уточнюючих довідок про пільговий стаж роботи підприємств, які знаходиться на окупованій території, не може бути підставою для відмови їй у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення.

Апеляційний суд зауважує, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, містяться відомості про роботу позивача за 1999 рік. 

Водночас ГУ ПФ України у Львівській обл. безпідставно не врахував період роботи позивача за 1999 рік до пільгового стажу, враховуючи, що всі інші періоди з цього ж Реєстру враховані повністю і цього одного року (1999 року) позивачу було більш ніж достатньо для того, що набути необхідних не менше 10 років пільгового стажу.

Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що матеріалами справи об`єктивно підтверджується пільговий та загальний трудовий стаж роботи позивача, через що останній має право на призначення спірної пенсії згідно ст.114 Закону № 1058-ІV.

Звідси, відмова пенсійного органу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірною та не ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, спірне рішення № 104650019900 від 18.10.2024р. не ґрунтується на вимогах закону, оскільки наведені пенсійним органом причини відмови у призначенні пенсії позивачу є необґрунтованими.

В частині часу, з якого у позивача виникло право на призначення спірної пенсії, колегія суддів наголошує на наступному.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Заяву про призначення пенсії за віком позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав 11.10.2024р.
Таким чином, зважаючи на те, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 11.10.2024р., тому є наявними підстави для призначення такої пенсії, починаючи з 07.10.2024р. - з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

Також колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Один із принципів адміністративного судочинства, що закріплений у п.4 ч.3 ст.2 КАС України, є офіційне з`ясування всіх обставин справи, який полягає в тому, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі стосовно виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що передбачено ч.4 ст.9 КАС України.
Така активна роль адміністративного суду і сприяє захисту порушених прав та свобод незахищених осіб з боку суб`єкта владних повноважень. На відміну від інших в адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкта владних повноважень, а не на позивача. При цьому суб`єкт владних повноважень може посилатися лише на докази, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що вони не були отримані ним до його прийняття з незалежних від нього причин.
З огляду на приписи ч.2 ст.77 КАС України колегія суддів вважає, що відповідачі не надали належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення № 104650019900 від 18.10.2024р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

Зокрема, відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р., після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком рішенням ГУ ПФ України у Львівській обл. № 104650019900 від 18.10.2024р.
Отже, дії зобов`язального характеру щодо здійснення призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, зарахувавши при цьому до пільгового стажу періоди роботи, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФ України у Львівській обл.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024р. у справі №460/38580/22, від 24.05.2024р. у справі № 460/17257/23.

Отже, апелянт в апеляційній скарзі не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені частково у визначений спосіб.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ПФ у Львівській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2025р. в адміністративній справі № 380/24093/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного судового рішення: 22.12.2025р.