Справа № 463/6923/24
Провадження № 2/463/123/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова 
в складі: головуючого судді Нора Н.В. 
з участю секретаря судових засідань Заверухи О.Б.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Пастернак О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І., ОСОБА_2  про визнання права власності, - 

встановив:
представник позивача звернулась в інтересах ОСОБА_1 до суду з цивільним позовом до відповідача, в якому просить визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Личаківськи РВ УМВС України у Львівській області 28.02.2000 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 , загальною площею 53.9 кв. м. в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється спадкоємцем за законом та за заповітом на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 після смерті матері, ОСОБА_3 . Факт родинних відносин Позивача та ОСОБА_3 підтверджується:- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 19.07.1960 серії НОМЕР_4 ;- свідоцтвом про зміну прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_1 від 10.03.1979 серії НОМЕР_5 ;- свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 12.06.1990 серії НОМЕР_6 із одночасною зміною прізвища ОСОБА_5 на ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років ОСОБА_3 померла, про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки ОСОБА_3 , а саме майнові права на майно, яке належало їй на праві власності: житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 . Зазначає, що з матеріалів спадкової справи №19/2017 вбачається, що ще одним спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_3 за законом першої черги була її донька, ОСОБА_6 (дівоче прізвище) ОСОБА_7 , яка 19 грудня 2017 року подала Третій особі, що не заявляє самостійних вимог заяву про відмову від прийняття спадщини. Однак, при відкритті спадкової справи Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50344108 від 19 грудня 2017 року було встановлено, що ОСОБА_3 за життя складено 2 чинні заповіти, зокрема: 1. заповіт посвідчений Четвертою львівською нотаріальною конторою на бланку НА 0631111, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1-3604 від 29 липня 1997 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 3408754, та 2. заповіт посвідчений приватним нотаріусом Косаняк С.С. на бланку ВТТ 571554, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №246 від 9 квітня 2014 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 559549. Так у заповіті від 29.07.1997 року, посвідченому державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Долинською М.С., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належний їй на праві приватної власності на день її смерті житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також присадибну земельну ділянку, що відноситься до нього, заповідає своєму синові, Позивачу. Водночас у заповіті від 09.04.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповідає ОСОБА_8 . Звертає увагу Суду на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18, позовні вимоги Позивача про визнання заповіту від 09.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. недійсним задоволено в повному обсязі та визнано недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Косаняк Світланою Степанівною за реєстровим №246, номер бланку ВВТ 571554, зареєстрований у спадковому реєстрі за №55959497. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18 оскаржувалось та набрало законної сили від 20.05.2024 року. На підставі даного рішення є виконавчий лист від 05.07.2024 року. Таким чином, до Позивача перейшли права та обов`язки (спадщина) після смерті матері, ОСОБА_3 на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 . Однак, через втрату ОСОБА_3 правовстановлюючих документів, Позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину за законом та заповітом та вимушений звертатись із позовною заявою до суду. 08.07.2024 року, Позивач повторно звернувся до Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Між тим, постановою № 49/02-31 від 08.07.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії Третьою особою, що не заявляє самостійних вимог було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв`язку відсутністю у Позивача документа, що посвідчує право власності ОСОБА_3 на цей будинок. зазначаємо, що ОСОБА_3 перереєструвала своє право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_2 з огляду на нижченаведене. З огляду на копію рішення № 15 районного відділу по будівництвах в колхозах Винниківського району від 25.03.1957 року, ОСОБА_4 , який згідно свідоцтва про народження від 19.07.1960 серії НОМЕР_4 є батьком Позивача було дозволено будівництво житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих № 1391 від 13.12.1963 р. вирішено оформити право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 в цілому та зобов`язати Райкомунгосп видати ОСОБА_4 свідоцтво на право власності. Рішенням виконавчого комітету № 673 від 26.12.78 р. «Про розгляд матеріалів по самовільному будівництву» Червоноармійська районна рада народних депутатів міста Львова зазначила, що гр. ОСОБА_4 до власного будинку АДРЕСА_2 самовільно добудував тамбур розміром 7,57 на 3,05 м та кухню площею 19,7 м. кв. та цим же рішенням було дозволено міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати добудови по АДРЕСА_2 . Ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 15 травня 1990 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між батьками Позивача, затверджено мирову угоду, згідно якої сторони погодились, що: ОСОБА_4 було виділено 2/5 частини будинку АДРЕСА_2 , а ОСОБА_5 – 3/5 частини будинку». Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997 р. № 162 «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку АДРЕСА_2 », було зазначено, що на підставі Ухвали суду від 25.05.1990 р. вищезгаданим громадянам міжміським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційні посвідчення. Частина 3/5 залишилися із номером АДРЕСА_2 ОСОБА_9 ) А частині 2/5 присвоїли номер 83а (власність – ОСОБА_4 ). Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської районної адміністрації № 72 від 02.02.98р. «Про внесення доповнення до розпорядження райдержадміністрації № 162 від 05.03.97р. «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку АДРЕСА_2 » було доповнено наступним: «5. Просити Львівське бюро технічної інвентаризації видати свідоцтво на право власності – на будинок АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_9 ; на будинок АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_4 . 6. Контроль за виконанням даного розпорядження покласти на заст. голови районної адміністрації п. ОСОБА_10 » 25.02.1998 року було видано Свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_2 , власник - ОСОБА_4 - частка 1. 05.03.1997 року було видано Свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_2 , власник ОСОБА_9 (на підставі розпорядження Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997р. № 162. Однак, правовстановлюючі документи на спадковий будинок у Позивача відсутні так як втрачені ОСОБА_3 ще за життя. 
Представником третьої особи без самостійних вимог було подано письмові пояснення в яких зазначає наступне позивачем до позовної заяви долучено копію технічного паспорта від 22.09.2014 року, який складено на будинок будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно плану поверху будинку вбачається існування 7 приміщень площею: 8.9 метрів квадратних; 4.6 метрів квадратних; 6.4 метрів квадратних; 10.4 метрів квадратних; 9.2 метрів квадратних; 13.1 метрів квадратних; 1.3 метрів квадратних. Що майже ідеально відповідає тому стану, що відображений на одержаному третьою особою плані за 1993 рік. Долучає здійснені нею 03.04.2025 року фотографії будинку АДРЕСА_2 , з яких вбачається, що будинок АДРЕСА_2 по факту є двоповерховим, про що свідчать, зокрема вікна у верхній частині будинку. Водночас, план на долученому техпаспорті від 22.09.2014 року передбачає існування трьох вікон в кімнаті під номерами приміщень 1-2 (два вікна) та 1-1 (одне вікно). Водночас з фотографії вбачається, що окрім цих трьох віконних прорізів у відповідній частині будинку фактично існує ще два віконних прорізу зверху. Окрім того, план на долученому техпаспорті від 22.09.2014 року не передбачає існування віконних прорізів у приміщенні 1-5, однак по факту таке є. В цілому, це свідчить про те, що поданий позивачем технічний паспорт від 22.09.2014 року не відображає реального фактичного стану будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та є підстави вважати про здійснену реконструкцію.
У судове засідання з`явились позивач ОСОБА_1 , та його представник ОСОБА_11 та надали пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах по суті.
Представник відповідача, Львівської міської ради, письмовою заявою до суду просить слухання у справі проводити за його відсутності.
Третя особа, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І., письмовою заявою до суду просить розглянути справу за її відсутності.
Третя особа ОСОБА_2  та її представник у судове засідання не з`явились про дату та час були належним чином повідомлені про причини неявки суд не повідомили.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І.  про визнання права власності прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 26.06.2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а саме ОСОБА_2 .
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 14.10.2024 року підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І., ОСОБА_2 про визнання права власності закрито та призначено до судового розгляду.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років ОСОБА_3 померла, про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові 13.12.2017 року.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється спадкоємцем за законом та за заповітом на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 після смерті матері, ОСОБА_3 . Факт родинних відносин Позивача та ОСОБА_3 підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 19.07.1960 серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про зміну прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_1 від 10.03.1979 серії НОМЕР_5 .
ОСОБА_3 за життя складено заповіт посвідчений Четвертою львівською нотаріальною конторою на бланку НА 0631111, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1-3604 від 29 липня 1997 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 3408754.
Так у заповіті від 29.07.1997 року, посвідченому державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Долинською М.С., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належний їй на праві приватної власності на день її смерті житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також присадибну земельну ділянку, що відноситься до нього, заповідає своєму синові, Позивачу.
З матеріалів спадкової справи №19/2017 вбачається, що ще одним спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_3 за законом першої черги була її донька, ОСОБА_6 (дівоче прізвище) ОСОБА_7 , яка 19 грудня 2017 року подала Третій особі, що не заявляє самостійних вимог заяву про відмову від прийняття спадщини.
Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя складено заповіт 09.04.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповідає ОСОБА_8 .
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18, позовні вимоги Позивача про визнання заповіту від 09.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. недійсним задоволено в повному обсязі та визнано недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Косаняк Світланою Степанівною за реєстровим №246, номер бланку ВВТ 571554, зареєстрований у спадковому реєстрі за №55959497.
На підставі даного рішення є виконавчий лист від 05.07.2024 року.
08.07.2024 року, Позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 
З постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 49/02-31 від 08.07.2024 року вбачається, що: «оскільки ОСОБА_3 не перереєструвала своє право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_2 , і померла, тому відповідно, не набула право власності на цілий житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 відсутня, що підтверджується інформаційними довідками № 385899257, № 385895844, № 385899023 від 08.07.2024 року. Таким чином, особою, що звернулась за видачею свідоцтва про права на спадщину не надано усіх документів, що необхідні для вчинення такої нотаріальної дії».
Рішення № 15 районного відділу по будівництвах в колхозах Винниківського району від 25.03.1957 року, ОСОБА_4 , який згідно свідоцтва про народження від 19.07.1960 серії НОМЕР_4 є батьком Позивача було дозволено будівництво житлового будинку. Згідно заключення про реєстрацію домоволодіння, житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих № 1391 від 13.12.1963 р. вирішено оформити право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 в цілому та зобов`язати Райкомунгосп видати ОСОБА_4 свідоцтво на право власності. 
Рішенням виконавчого комітету № 673 від 26.12.78 р. «Про розгляд матеріалів по самовільному будівництву» Червоноармійська районна рада народних депутатів міста Львова зазначила, що гр. ОСОБА_4 до власного будинку АДРЕСА_2 самовільно добудував тамбур розміром 7,57 на 3,05 м та кухню площею 19,7 м. кв. та цим же рішенням було дозволено міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати добудови по АДРЕСА_2 .
Ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 15 травня 1990 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між батьками Позивача, затверджено мирову угоду, згідно якої сторони погодились, що: ОСОБА_4 було виділено 2/5 частини будинку АДРЕСА_2 , а ОСОБА_5 – 3/5 частини будинку».
З реєстраційного посвідчення за № 6377 видано ОСОБА_3 28.01.1993 року вбачається, що 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 належить останній на праві особистої власності.
Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997 р. № 162 «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку АДРЕСА_2 », було зазначено, що на підставі Ухвали суду від 25.05.1990 р. вищезгаданим громадянам міжміським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційні посвідчення. Частина 3/5 залишилися із номером АДРЕСА_2 ОСОБА_9 ) А частині 2/5 присвоїли номер 83а (власність – ОСОБА_4 ).
Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
На підставі поданих та досліджених доказів, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 являється спадкоємцем за законом та за заповітом на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 після смерті матері, ОСОБА_3 . Факт родинних відносин Позивача та ОСОБА_3 підтверджується: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 19.07.1960 серії НОМЕР_4 ; свідоцтвом про зміну прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_1 від 10.03.1979 серії НОМЕР_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 87 років ОСОБА_3 померла, про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові 13.12.2017 року.
ОСОБА_3 за життя складено заповіт посвідчений Четвертою львівською нотаріальною конторою на бланку НА 0631111, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1-3604 від 29 липня 1997 року, номер заповіту у спадковому реєстрі 3408754.
Так у заповіті від 29.07.1997 року, посвідченому державним нотаріусом Четвертої львівської нотаріальної контори Долинською М.С., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що належний їй на праві приватної власності на день її смерті житловий будинок зі всіма господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а також присадибну земельну ділянку, що відноситься до нього, заповідає своєму синові, Позивачу.
З матеріалів спадкової справи №19/2017 вбачається, що ще одним спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_3 за законом першої черги була її донька, ОСОБА_6 (дівоче прізвище) ОСОБА_7 , яка 19 грудня 2017 року подала Третій особі, що не заявляє самостійних вимог заяву про відмову від прийняття спадщини.
Окрім цього з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя складено заповіт 09.04.2014 року, посвідченому приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С., ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, заповідає ОСОБА_8 .
Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 листопада 2023 року у цивільній справі № 463/2465/18, позовні вимоги Позивача про визнання заповіту від 09.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Косаняк С.С. недійсним задоволено в повному обсязі та визнано недійсним заповіт як розпорядження на випадок смерті, складений ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Косаняк Світланою Степанівною за реєстровим №246, номер бланку ВВТ 571554, зареєстрований у спадковому реєстрі за №55959497.
На підставі даного рішення є виконавчий лист від 05.07.2024 року.
08.07.2024 року, Позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 
З постанови приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області Мазур О.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 49/02-31 від 08.07.2024 року вбачається, що: «оскільки ОСОБА_3 не перереєструвала своє право власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_2 , і померла, тому відповідно, не набула право власності на цілий житловий будинок. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрація права власності на цілий житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_9 відсутня, що підтверджується інформаційними довідками № 385899257, № 385895844, № 385899023 від 08.07.2024 року. Таким чином, особою, що звернулась за видачею свідоцтва про права на спадщину не надано усіх документів, що необхідні для вчинення такої нотаріальної дії».
Так, належність будинку ОСОБА_3 , матері позивача, доводиться рішення № 15 районного відділу по будівництвах в колхозах Винниківського району від 25.03.1957 року, ОСОБА_4 , який згідно свідоцтва про народження від 19.07.1960 серії НОМЕР_4 є батьком Позивача було дозволено будівництво житлового будинку. Згідно заключення про реєстрацію домоволодіння, житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_4 .
Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради депутатів трудящих № 1391 від 13.12.1963 р. вирішено оформити право власності на будинковолодіння в АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 в цілому та зобов`язати Райкомунгосп видати ОСОБА_4 свідоцтво на право власності. 
Рішенням виконавчого комітету № 673 від 26.12.78 р. «Про розгляд матеріалів по самовільному будівництву» Червоноармійська районна рада народних депутатів міста Львова зазначила, що гр. ОСОБА_4 до власного будинку АДРЕСА_2 самовільно добудував тамбур розміром 7,57 на 3,05 м та кухню площею 19,7 м. кв. та цим же рішенням було дозволено міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати добудови по АДРЕСА_2 .
Ухвалою Червоноармійського районного народного суду м. Львова від 15 травня 1990 року у цивільній справі про розірвання шлюбу між батьками Позивача, затверджено мирову угоду, згідно якої сторони погодились, що: ОСОБА_4 було виділено 2/5 частини будинку АДРЕСА_2 , а ОСОБА_5 – 3/5 частини будинку».
З реєстраційного посвідчення за № 6377 видано ОСОБА_3 28.01.1993 року вбачається, що 3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 належить останній на праві особистої власності.
Розпорядженням Виконавчого комітету Личаківської райдержадміністрації від 05.03.1997 р. № 162 «Про присвоєння окремого будинкового номера житловому будинку АДРЕСА_2 », було зазначено, що на підставі Ухвали суду від 25.05.1990 р. вищезгаданим громадянам міжміським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційні посвідчення. Частина 3/5 залишилися із номером 83 (власність – ОСОБА_9 ) А частині 2/5 присвоїли номер 83а (власність – ОСОБА_4 ).
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в ході розгляду справи обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження, отже суд, використовуючи винятковий спосіб захисту визнання права власності на спадкове майно, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що позивачами за подання позовної заяви про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у розмірі 6500,00 грн., таким чином у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачами судові витрати по справі у розмірі 6500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в:
позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мазур О.І., ОСОБА_2 про визнання права власності – задоволити.
Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Личаківськи РВ УМВС України у Львівській області 28.02.2000 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) право власності на житловий будинок, який знаходиться у АДРЕСА_2 , загальною площею 53.9 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 923, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації смерті у м. Львові 13.12.2017 року.
Стягнути з відповідача Львівської міської ради (місцезнаходження: 79006, м. Львів, пл. Ринок, 1) на користь позивача ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Личаківськи РВ УМВС України у Львівській області 28.02.2000 року, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 сплечений судовий збір у розмірі 6500,00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Нор Н.В.