єдиний унікальний номер справи 546/263/25
номер провадження 2/546/40/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Решетилівка Полтавська область
Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Лівер І.В.,
за участю секретаря судового засідання – Лободи Н.І.,
представниці позивача – Свірєпової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Решетилівка Полтавської області в режимі відеоконференції цивільну справу у порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимоги зазначив, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 позивач є власником автомобіля CHEVROLET NUBIRA державний знак НОМЕР_2 , що був переданий у тимчасове користування відповідачу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії В. 24.03.2022 на автотрасі Н-31 «Дніпро-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля CHEVROLET NUBIRA державний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_2 , а саме: перекидання автомобіля. Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 06.05.2022 по справі № 546/174/22 громадянина ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. 
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено. Згідно звіту № 01-03-2025 від 11.03.2025 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CHEVROLET NUBIRA державний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 178 405,54 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складників (матеріального збитку, нанесеного власнику, внаслідок пошкодження КТЗ) складає 120 630,21 грн. (коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ – 0,70).
Позивач зазначив, що у нього відсутній договір добровільного страхування (КАСКО) транспортного засобу CHEVROLET NUBIRA державний знак НОМЕР_2 , відповідно страхове відшкодування за наслідком даної ДТП він не отримував. 
Позивач вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.03.2022, було не лише пошкоджено транспортний засіб, а й спричинено йому моральну шкоду, яка полягає у душевних хвилюваннях та моральних стражданнях, які він зазнав через пошкодження власного майна, погіршення його технічного та естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього.
На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду (збитки) у розмірі 178 405,54 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн. та судові витрати, що складаються з витрат на оплату судового збору в розмірі 1 884, 06 грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 4 000,00 грн.
Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено проведення розгляду справи у порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 08.07.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справа призначена до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. 
Представник позивача у судовому засіданні не заперечувала проти винесення заочного рішення в даній справі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, судові повістки, направлені на останнє відоме місце його реєстрації, повернулися до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
За вказаних обставин, зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 06.05.2022 року у справі № 546/174/22 відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення, що підтверджується копією постанови, яка набрала законної сили 17.05.2022.
Відповідно до ч.6 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до протоколу серії ААБ №006190 від 24.03.2022, ОСОБА_2 24.03.2022 о 13:43 год. на 155 км +500 м автодороги Н-31 Решетилівка – Дніпро, керуючи автомобілем CHEVROLET NUBIRA. д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, стан покриття, у результаті чого автомобіль злетів у кювет та отримав механічні пошкодження. Пошкоджений транспортний засіб марки CHEVROLET NUBIRA. д.н.з. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має посвідчення водія НОМЕР_3 .
Згідно звіту № 01-03-2025 від 11.03.2025 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля CHEVROLET NUBIRA державний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження складає 192 123,00 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 178 405,54 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складників складає 120 630,21 грн., коефіцієнт фізичного зносу складників КТЗ – 0,70, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ – 120 630,21 грн.
Як зазначено позивачем в позовній заяві, у нього відсутній договір добровільного страхування (КАСКО) транспортного засобу CHEVROLET NUBIRA державний знак НОМЕР_2 , а тому страхове відшкодування за наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди він не отримував. 
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України).
Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.
Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно іі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
З матеріалів справи вбачається, що розмір матеріального збитку, нанесеного власнику внаслідок пошкодження КТЗ (вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу) – 120 630,21 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 178 405,54 грн. Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем страхового відшкодування за наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки договір добровільного страхування (КАСКО) транспортного засобу CHEVROLET NUBIRA державний знак НОМЕР_2 у позивача відсутній.
Щодо розміру стягуваної матеріальної шкоди (збитків) позивач посилається на необхідність виплати йому вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу. В обгрунтування зазначеного посилається на Постанову Верховного Суду від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, в якій вказано, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
За таких обставин суд вважає за необхідне позов в частині стягнення майнової шкоди задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 178 405,54 грн.
Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. підлягають частковому задоволенню з врахуванням наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
За змістом ч. 2-4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
За загальним правилом, яке встановлено у частині першій статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків (майнової шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
У ч.2 ст.22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вона заподіяна, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
Верховний Суд у постанові від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц зазначив, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, судом враховуються правові висновки, здійснені Верховним Судом, викладені у постановах від 12.06.2023 у справі №686/7245/22, провадження №61-2174св23; від 29 травня 2023 року у справі №757/13867/21, провадження № 61-11498св22; від 02 березня 2023 року у справі №607/21703/21, провадження № 61-11873св22.
Суд зауважує, що Верховний Суд у постановах: від 20 березня 2019 року у справі №918/203/18; від 28 жовтня 2020 року у справі №904/3667/19, зробив висновок, який є застосованим й до даних правовідносин, про те, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із завданою шкодою.
При цьому, суд виходить з того, що причинний зв`язок, як обов`язковий елемент цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, між протиправною поведінкою та шкодою виражається у тому, що шкода, повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Натомість, ані особливостей психічного/ психологічного стану, зумовленого діями відповідача, ані змін/погіршення стану здоров`я, прийому медичних препаратів у даній справі не підтверджено.
При цьому, суд відзначає, що в рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які … зіткнулися з проблемами … можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.
Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди.
Однак наданими суду доказами позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування в розмірі 10 000,00 грн.
Дану суму відшкодування моральної шкоди суд вважає дещо завищеною.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц.
Тому з урахуванням викладених обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.
Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно доданої до позову квитанції від 18.03.2025 позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1 884,06 грн.
Згідно платіжної інструкції № В3ХЕ-4ТМЗ-СМ7Е-Т15Р від 12.03.2025 позивачем сплачено вартість за проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ CHEVROLET NUBIRA державний знак НОМЕР_2 в розмірі 4 000,00 грн.
З огляду на викладене, з врахування часткового задоволення судом позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 834,13 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом, а також 3 894,00 грн витрат за проведення експертизи.
Керуючись 10-13, 259, 263-265, 268, 279, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 178 405 (сто сімдесят вісім тисяч чотириста п`ять) грн. 54 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 834 (одна тисяча вісімсот тридцять чотири) грн. 13 коп. та витрат за проведення експертизи в розмірі 3 894 (три тисячі вісімсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог статтями 284-285 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

представниця позивача – ОСОБА_3 , РНОКПП – НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 , останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.01.2026.

Суддя І.В. Лівер